Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

У лютому 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2" про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 24.10.2022. Вказана квартира знаходиться на 26 поверсі, 11-26-ти поверхового будинку та складається з однієї житлової кімнати, кухні, санвузла та тамбуру, про що свідчить копія технічного паспорту квартири [ADDRESS] . За стіною квартири, знаходиться ліфтова шахта, де розташовується ліфтова лебідка, яка постійно створює шум, який досить добре чути у квартирі позивачів, особливо ввечері та вночі, коли на вулиці припиняє їздити транспорт та більшість людей, приїхавши з роботи, залишаються вдома, тобто коли відсутній звичний вуличний шум. Надмірний шум ліфтової лебідки, постійно порушує тишу, створює нестерпні умови життя у квартирі позивачів, призводить до погіршення фізичного та психологічного стану, стресу, не дає можливості забезпечити нормальну життєдіяльність та відпочинок. У зв`язку з постійним шумом з ліфтової шахти, позивачі неодноразово звертались до обслуговуючої організації, яка надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] - ТОВ "Рада 2", з яким у позивачів укладено договір на надання житлово-комунальних послуг. Звернення позивачів до відповідача зі скаргами щодо постійного перевищення рівня шуму в квартирі, не призвели до покращення ситуації з шумом з ліфтової шахти у їх квартирі. Працівники відповідача відповіли лише, що нема ніяких доказів, що шум у квартирі перевищує встановлені законодавством норми, а тому звернення позивачів є безпідставними. Позивачі звертались до Державної інспекції архітектури та містобудування України та просили здійснити перевірку щодо постійного шуму в їх квартирі, однак у відповідь отримали, що Інспекція здійснює контроль лише на об`єктах будівництва під час виконання підготовчих та будівельних робіт, що підтверджується копією відповіді від 23.08.2023. Крім того, позивачі звертались до Головного управління Держспоживслужби в м. Києві щодо незручностей проживання, пов`язаних х шумом від роботи ліфту. Управління звернення позивачів перенаправило до Державної установи «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» та попросило вказану установу провести вимірювання рівнів шумового навантаження у помешканні позивачів, для всебічного, повного та об`єктивного розгляду їх звернення. Державна установа «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» провели вимірювання рівнів шумового навантаження у квартирі позивачів, про що згодом повідомили листом від 04.12.2023 Управління Держспоживслужби в м. Києві. За результатами вимірювань перевищень допустимих рівнів шуму під час роботи ліфтів для денного часу доби зафіксовано не було. За результатами вимірювань у порівняні із вимогами до нічних рівнів шуму у спальних приміщеннях квартир, відповідно до Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлового та громадських будинків і на території житлової забудови від 22.02.2019 були зафіксовані перевищення допустимих рівнів звукового тиску у 1-3 дБ в середньо-частотному діапазоні (в октавних смугах 250, 500, 1000 Гц) у великій спальні та перевищення до 10 дБ у високочастотному діапазоні (в октавних смугах 2000, 4000, 8000 Гц) в обох спальних приміщеннях, що є порушенням норм. Крім того, у висновку, спеціаліст надав рекомендації щодо способу усунення шуму ліфтового обладнання, щоб усунути перевищення рівня шуму у нашій квартирі. На проведення вказаного дослідження позивачі витратили 7000,00 грн. Після проведення вказаного дослідження з вимірів шуму в квартирі, позивачі письмово звернулись до відповідача з претензією та просили вчинити дії щодо усунення порушень перевищення рівня шуму з ліфтової шахти в нашій квартирі, однак відповідач проігнорував вимоги позивачів. У грудні 2023 року позивачі отримали відповідь від ТОВ «Рада 2» на свою претензію в якій відповідач повідомив, що звернувся письмово до ТОВ «Майстерліфт», з яким має укладений договорі на технічне обслуговування ліфтів на проведення огляду ліфтової лебідки на предмет створення шуму та можливості усунення даної проблеми, про що свідчить копія відповіді від 18.12.2023. Крім того, позивачі отримали відповідь на їх звернення від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 15.12.2023 та від Дарницької районної в м Києві державної адміністрації від 03.01.2024, відповідно до яких саме відповідач зобов`язаний вчинити дії щодо усунення шуму з шахти ліфту та привести ліфтове обладнання до належного стану. На разі, відповідачем не усунено шум в ліфтовій шахті та позивачі досі не можуть спокійно та комфортно проводити час в своїй квартирі, у зв`язку з чим позивачі змушені звернутись до суду з даним позовом для захисту свої прав та інтересів та просять суд: - зобов`язати ТОВ «Рада 2» вчинити дії щодо приведення ліфтового обладнання у житлових приміщеннях за адресою: [ADDRESS] , в належний стан, який не створюватиме перевищення рівня шуму в квартирі [ADDRESS] , згідно норм, встановлених Державними санітарними нормами допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлового та громадських будинків і на території житлової забудови від 22.02.2019; - стягнути з ТОВ «Рада 2» на користь [PERSON] та [PERSON] витрати по сплаті дослідження сертифікованим спеціалістом по 3500 гривень кожному позивачу, що загалом складає 7000,00 грн.; - стягнути з ТОВ «Рада 2» на користь [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в сумі по 20 000 гривень на користь кожного позивача; - стягнути з ТОВ «Рада 2» на користь [PERSON] та [PERSON] порівну витрати на правничу допомогу в сумі - 10 000.00 гривень. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2024 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. До суду 19.03.2024 від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовних вимог не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначаючи, що відповідач є управителем будинку [ADDRESS] , в якому [PERSON] та [PERSON] володіють квартирою [ADDRESS] , що знаходиться на 26-му технічному поверсі будинку. В листопаді 2023 року відповідач отримав претензію від позивачів щодо надмірного, на їх думку шуму, що створює ліфтова лебідка. У відповідь на претензію відповідач 18.12.2023 направив до ТОВ «Майстерліфт», господарюючого суб`єкта, що надає відповідно до договору із відповідачем послуги технічного обслуговування підйомного обладнання (ліфтів) у будинку, вимогу щодо проведення огляду вищезазначеної ліфтової лебідки на предмет створення шуму. Позивачі також були поінформовані про вживані дії відповідачем. Відповідачу 26.01.2024 від ТОВ «Майстерліфт» надійшла відповідь, відповідно до якої було зазначено, що спеціалісти ТОВ «Майстерліфт» здійснили виїзд та оглянули ліфтову лебідку, встановлену в машинному приміщенні по [ADDRESS] . В результаті проведеного огляду встановлено, що наразі лебідка ліфта, який був змонтований у 2013 році, працює в нормальному режимі, несправностей, які впливають на підвищення шуму, не виявлено. Окрім того, 01.12.2010 пасажирський (№ 143051) та вантажний (№ 143050) ліфти, що змонтовані в секції «Б» будинку, в якому позивачі володіють своїм помешканням, проходили вимірювання шуму, за результатами яких було встановлено, що рівень звукової потужності шуму, що здійснюється лебідками ліфтів і самими ліфтами при сталому русі, відповідає вимогам ТОСТ 27934-80 та ГОСТ 22011-95. Також, відповідач зазначає, що між позивачами та відповідачем склалися виключно відносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг. Дані правовідносини регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та низкою нормативно-правових актів. Зазначений закон не передбачає відшкодування моральної шкоди. Відповідь на відзив від позивачів до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі- продажу квартири від 24.10.2022. Вказана квартира знаходиться на 26 поверсі, 11-26-ти поверхового будинку та складається з однієї житлової кімнати, кухні, санвузла та тамбуру, про що свідчить копія технічного паспорту квартири [ADDRESS] . За стіною квартири, знаходиться ліфтова шахта, де розташовується ліфтова лебідка, яка постійно створює шум. У зв`язку з постійним шумом з ліфтової шахти, позивачі неодноразово звертались до обслуговуючої організації, яка надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] . - ТОВ "Рада 2", з яким у позивачів укладено договір на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 1.1 договору № УЖ/Р2-1/19/04/2023 від 19.04.2023, укладеного між сторонами, предметом договору є забезпечення Підприємством надання послуг з утримання будинку, споруд прибудинкових територій, а саме: прибирання прибудинкової території, прибирання сход кліток, прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання; холодного водопостачання; водовідведення, теплопостачання; зливової каналізації, дератизація, дезінсекція, обслуговування димовентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності, поточний ремонт конструктивних елементів та інше. Згідно п. 3.1. вказаного договору, споживач має право на: 3.1.1. отримання вчасно та відповідної якості послуг згідно із законодавством; 3.1.2. усунення підприємством виявлених недоліків у наданні послуг у встановлені законодавством строки, 3.1.4. відшкодування збитків, заподіяних його майну та (або) приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості та інше. Пункт 3.4 вказаного договору передбачає, що підприємство зобов`язане: 3.4.1. забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством та умовами Цього Договору; 3.4.3. утримувати внутрішньо-будинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, встановлені законодавством в межах та на умовах передбачених законодавством України; 3.4.7. своєчасно проводити за рахунок власних коштів роботи з усунення пов`язаних з наданням послуг неполадок, що виникли з його вини; 3.4.8. відшкодовувати споживачеві збитки, заподіяні його майну та/або приміщенню, шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю споживача внаслідок ненадання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій; 3.4.9. здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень з урахуванням п. 8.12 даного Договору та інше. Звернення позивачів до відповідача зі скаргами щодо постійного перевищення рівня шуму в квартирі, не призвели до покращення ситуації з шумом з ліфтової шахти у їх квартирі. Позивачі звертались до Державної інспекції архітектури та містобудування України та просили здійснити перевірку щодо постійного шуму в їх квартирі, однак отримали відповідь, що Інспекція здійснює контроль лише на об`єктах будівництва під час виконання підготовчих та будівельних робіт, що підтверджується копією відповіді від 23.08.2023. Крім того, позивачі звертались до Головного управління Держспоживслужби в м. Києві щодо незручностей проживання, пов`язаних з шумом від роботи ліфту. Управління звернення позивачів перенаправило до Державної установи «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» та попросило вказану установу провести вимірювання рівнів шумового навантаження у помешканні позивачів, для всебічного, повного та об`єктивного розгляду їх звернення. Державна установа «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» провела вимірювання рівнів шумового навантаження у квартирі позивачів, про що згодом повідомили листом від 04.12.2023 Управління Держспоживслужби в м. Києві. За результатами вимірювань перевищень допустимих рівнів шуму під час роботи ліфтів для денного часу доби зафіксовано не було. За результатами вимірювань у порівняні із вимогами до нічних рівнів шуму у спальних приміщеннях квартир, відповідно до Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлового та громадських будинків і на території житлової забудови від 22.02.2019 були зафіксовані перевищення допустимих рівнів звукового тиску у 1-3 дБ в середньо-частотному діапазоні (в октавних смугах 250, 500, 1000 Гц) у великій спальні та перевищення до 10 дБ у високочастотному діапазоні (в октавних смугах 2000, 4000, 8000 Гц) в обох спальних приміщеннях, що є порушенням норм. Крім того, у висновку, спеціаліст надав рекомендації щодо способу усунення шуму ліфтового обладнання, щоб усунути перевищення рівня шуму у нашій квартирі. На проведення вказаного дослідження від 20.10.2023 позивачі витратили 7000,00 грн. Після проведення вказаного дослідження з вимірів шуму в квартирі, позивачі письмово звернулись до відповідача з претензією та просили вчинити дії щодо усунення порушень перевищення рівня шуму з ліфтової шахти в квартирі, однак відповідач проігнорував вимоги позивачів. У грудні 2023 року позивачі отримали відповідь від ТОВ «Рада 2» на свою претензію в якій відповідач повідомив, що звернувся письмово до ТОВ «Майстерліфт». з яким маг укладений договорі на технічне обслуговування ліфтів на проведення огляду ліфтової лебідки на предмет створення шуму та можливості усунення даної проблеми, про що свідчить копія відповіді від 18.12.2023. Крім того, позивачі отримали відповідь на їх звернення від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 15.12.2023 та від Дарницької районної в м Києві державної адміністрації від 03.01.2024, відповідно до яких саме відповідач зобов`язаний вчинити дії щодо усунення шуму з шахти ліфту та привести ліфтове обладнання до належного стану. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності. Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини другої статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та відповідно до статті Конституції України є частиною національного законодавства. Частина перша статті 8 Конвенції передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), заява № 25735/94, пункт 45, ECHR 2000-VIII). Стаття 1 Першого протоколу Конвенції гарантує, що кожна особа має право вільно володіти своїм майном. Положеннями частин перших статей 316, 317, частин першої та другої статей 319, 321 ЦК України визначено поняття, зміст права власності, а також принципи здійснення такого права та його непорушність і суть його полягає у можливості власника за своєю волею та на власний розсуд, у буд-який спосіб, але не заборонений Законом, вчиняти дії щодо свого майна (речі). Права власника житлового будинку, квартири конкретизовані статтею 383 ЦК України. Зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Крім цього, в статті 150 Житлового кодексу Української РСР закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи викладені вище конституційні, конвенційні гарантії прав людини, а також законодавчі вимоги їх реалізації, забезпечення та захисту, можливо констатувати, що особа не може зазнавати безпідставного втручання у особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на її майно, житло, не може бути обмежена у праві мирно володіти своїм житлом та безпечно його використовувати. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. Підставою позову в цій справі є порушення/обмеження права позивачів як власників належної їм на праві власності квартири щодо належних умов проживання через бездіяльність відповідача, як суб`єкта господарювання, який не вчиняє дії щодо усунення порушень перевищення рівня шуму з ліфтової шахти в квартирі позивачів. За змістом статті 1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» шум відноситься до фізичних факторів середовища життєдіяльності, що впливають або можуть впливати на здоров`я людини чи на здоров`я майбутніх поколінь. Згідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Статтею 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущенняв продовж доби перевищень рівнів шуму ,встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків. Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. Державними санітарними нормами допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови, затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України 22.02.2019 № 463, встановлено допустимі рівні шуму, який проникає в приміщення житлових i громадських будинків від зовнішніх та внутрішніх джерел, i допустимі piвнi шуму на території житлової забудови. Судом встановлено, що позивачі неодноразово зверталися до уповноважених державних органів з вимогою забезпечити їх право на належні санітарні умови використання їх квартири для проживання та залучити відповідні служби для проведення перевірки рівня шуму з ліфтової шахти у будинку, в якому знаходиться належна позивачам квартира. Разом з тим, порушені права позивачів, залишилися не відновленими у позасудовий спосіб. Водночас відповідач у відзиві на позов, обґрунтувань позовних вимог позивачів, не спростував. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За приписами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. За вимогами ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Враховуючи вказане, особа, звертаючись з позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Зокрема, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України). Власник майна згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що підставою звернення позивачів до суду у даній справі стало порушення відповідачем санітарних норм шуму з ліфтової шахти будинку, чим порушено вимоги ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність захисту порушеного права позивача, шляхом зобов`язання ТОВ «Рада 2» вчинити дії щодо приведення ліфтового обладнання у житлових приміщеннях за адресою: [ADDRESS] , в належний стан, який не створюватиме перевищення рівня шуму в квартирі [ADDRESS] , згідно норм, встановлених Державними санітарними нормами допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлового та громадських будинків і на території житлової забудови від 22.02.2019, а також стягнути з ТОВ «Рада 2» на користь позивачів витрати по сплаті дослідження сертифікованим спеціалістом в по 3500 грн. кожному позивачу, що загалом складає 7000 гривень. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1167 ЦК України - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Беручи до уваги характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі у зв`язку з бездіяльністю відповідача щодо проведення до належного стану ліфтового обладнання, позивачі зазнали значних моральних страждань, їх нормальний уклад життя був порушений, позивачі постійно нервують та переживають, так як постійний шум у квартирі від ліфтової шахти не дає можливості відпочити, відновитись після робочого дня. Обидві власниці квартири втратили нормальний сон, перебувають у стресовому стані, внаслідок відсутності нормальної можливості відпочивати дома. Разом з тим, позовна вимога про стягнення моральної шкоди у сумі по 20 000,00 грн на користь кожного із позивачів не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Крім того, у позовній заяві вказано, що позивачі понесли судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у фіксованому розмірі 10 000,00 грн. Оскільки матеріали справи містять докази щодо факту укладення договору про надання правничої допомоги між позивачами та Адвокатським бюро "Тетяни Даниленко", надано обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що зазначено у звіті виконаних робіт від 13.02.2024. З огляду на вказане, підлягає до задоволення вимога позивачів про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн., по 5000,00 грн. на кожного позивача. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачі звільнені від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial