Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідачів Акціонерного товариства\~"Креді\~Агріколь Банк"\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за комплексним договором № 1/4028898 від 08.10.2020р., розраховану станом на 04.04.2023 р., в загальній сумі 285 000,96 гривень, а також стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 4275,00 гривень. Позов мотивований тим, що 08.10.2020 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладено комплексний договір (кредиту та застави) № 1/4028898, згідно з п. 1.1, 1.2. якого відповідачу був наданий кредит в сумі 331467,50 грн., строком з 08.10.2020 р. по 07.10.2025р. за ставкою 15,99% річних. Вказав, що відповідно до умов Кредитного договору, кредит надається позичальнику: на купівлю транспортного засобу для особистих потреб: Jaguar ХЕ, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , Рік випуску: 2016 та на сплату страхової премії за договором добровільного страхування. Позивач зазначив, що банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується: меморіальним ордером № 1/4028898 від 08.10.2020р. (надання кредиту в сумі 325000,00 грн.) та меморіальним ордером № 1/4028898 від 08.10.2020р. (сплата страхового платежу в сумі 6467,50 грн.). Однак відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки у встановлені договором строки не сплачені. Відповідно до оборотних відомостей по кредитним рахункам відповідача, доданих до позову, прострочення зобов`язань за договором виникло з березня 2022 р., з тих пір прострочена заборгованість відповідачем не сплачена в повному обсязі. Факт порушення умов договору та сума кредитної заборгованості підтверджуються розрахунком заборгованості та оборотними відомостями по кредитним рахункам відповідача, які додані до позову і відображають повний рух коштів по кредиту відповідача, в тому числі: нарахування, винесення на прострочку, погашення, сальдо. Таким чином, внаслідок невиконання умов кредитного договору станом на 04.04.2023 р. відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором в загальній, сумі 285 000,96 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 240 334,92 грн.; заборгованість за відсотками 44 666,04 грн. У своєму позові позивач також зазначив, що в якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] (далі - Поручитель) укладено Договір поруки № Р1/1029628 (далі - Договір поруки). Згідно з п.З Договору поруки поручитель поручається перед Банком за повне та своєчасне виконання боргових зобов`язань. Поручитель відповідає перед Банком за порушення боргових зобов`язань. Позивач також зазначив, що ним вжито заходи досудового врегулювання спору. 20.10.2024 позивач надіслав відповідачу вимогу про погашення заборгованості, проте заборгованість погашена не була. Банком зобов`язання за договором виконано однак, відповідачем порушені умови Договору та позичені кошти всупереч умов договору не повернуті. Посилаючись на вказані обставини та те, що відповідачем у добровільному порядку заборгованість за кредитами не сплачена, позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 17.08.2023 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 08.10.2020 р. між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/4028898 (кредиту та застави). Відповідно до умов вказаного договору АТ «Креді Агріколь Банк» надав відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 331 467,50 гривень, в тому числі: 325 000,00 грн - на купівлю транспортного засобу для особистого користування та 6 467,50 грн - на сплату страхової премії за договором добровільного страхування життя та/або від нещасних випадків, укладеним між страховою компанією ПАТ СК Універсальна", Позичальником та Банком. Відповідач у свою чергу зобов`язався повернути Банку кредит у порядку та в строки, встановлені Договором, а саме до 07.10.2025 р. включно зі сплатою 15,99% річних (фіксована процентна ставка), 0,99% від суми кредиту комісійної винагороди. У пункті 1.3 Договору сторони узгодили між собою, що порядок надання кредиту та його обслуговування, права, обов`язки та відповідальність сторін (штрафи, пеня), інші умови кредитування, а також забезпечення виконання зобов`язань за Договором заставою визначені в Правилах надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу в АТ «Креді Агріколь Банк» (надалі - Правила), які є невід`ємною (публічною), частиною Договору і розміщені на Офіційному сайті банку: www.credit-agricole.ua. Пунктом 1.5 вказаного договору сторони передбачили, що у якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших платежів, в день укладення Договору укладається цей договір, відповідно до якого в заставу передається транспортний засіб, що купується за кредитні кошти/майнові права за договором купівлі-продажу транспортного засобу, що купується за кредитні кошти, у відповідності до розділу 2 Договору; договір поруки з [PERSON] . Крім того, 08.10.2020 р. між АТ Креді Агріколь Банк та [PERSON] був укладений Договір поруки № Р1/4029628, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов`язання перед позивачем щодо повного та своєчасного виконання зобов`язань [PERSON] , які виникають з Комплексного договору № 1/4028898 від 08.10.2020 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу [PERSON] кошти у загальному розмірі 331 467,50 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 1/4028898 від 08.10.2020 р. на суму 6467,50 грн. та № 1/4028898 від 08.10.2020 р. на суму 325 000,00 грн. Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 04.04.2023 р. має заборгованість у загальній сумі 285 000,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 240 334,92 грн.; заборгованість за відсотками 44 666,04 грн. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд виходить з наступного. Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу. Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Своїми процесуальними правами сторони та їх представника під час розгляду вищевказаної цивільної справи розпорядились на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язання або спростування суми заборгованості. Суд також вважає за необхідне зазначитиє, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що позивачем доведено виникнення у відповідача зобов`язань за кредитним договором на умовах, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги , тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. За правилами ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 4275,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах, з кожного відповідача по 2 137,50 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved