Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Зеленову О.Р. (діє на підставі ордеру від 14.05.25024 (а.с. 6) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою судді Наумової О.С. від 20.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 76). Підготовче засідання у справі закрите 20.06.2024 та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 88). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що сторони з 28.10.2005 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 24.05.2021 справа № 199/8090/20 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 24.06.2021. Під час шлюбу подружжям придбано майно, титульним власником якого є відповідач: квартира [ADDRESS] , та автомобіль Mercedes-Benz, 2011 року випуску, ML 350 CDI 4 Matic, колір чорний, д.н. [NUMBER] , VIN: [NUMBER] . Згідно звіту № 0105-24/7 про проведення оцінки вартості майна (квартири) станом на 01.05.2024, проведеної оцінювачем ФОП [PERSON] , оціночна вартість квартири складає 1193 013,00 грн. Згідно звіту № 0105-24/2 про проведення оцінки вартості автомобіля станом на 01.05.2024, проведеної оцінювачем ФОП [PERSON] , оціночна вартість автомобіля складає 817699,00 грн. На підставі викладеного, просила здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме поділити квартиру [ADDRESS] , визнавши за сторонами право власності по 1/2 частині квартири кожному, в ідеальних частках, а також поділити Автомобіль Mercedes-Benz, ML 350 CDI 4 MATIC, 2011 року випуску, колір чорний, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , об`єм двигуна 2987 см.куб., визнавши за сторонами право власності по 1/2 частині автомобіля кожному, в ідеальних частках. Представник позивачки адвокат Зеленова О.Р. в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю (а.с. 91). Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Однак правом на надання відзиву не скористався. Також надав заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 92). Суд, з`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2005. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 24.05.2021 у справі № 199/8090/20 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 24.06.2021 (а.с. 15 16). Під час шлюбу сторони придбали квартиру, титульним власником якої є відповідач, а саме, квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.02.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. в реєстрі під № 484 (а.с. 17-18). Право власності на квартиру зареєстроване за відповідачем згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.03.2006 (а.с. 19). Також під час шлюбу сторони придбали автомобіль Mercedes-Benz, 2011 року випуску, ML 350 CDI 4 Matic , колір чорний, д.н. [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 23.05.2013, титульним власником є відповідач (а.с. 8-9). Отже, майно придбане сторонами під час перебування у шлюбі, що відповідачем не заперечується. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Згідно роз`яснень даних в п.п. 23, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. Як встановлено по справі спірне майно квартиру і автомобіль придбано під час перебування сторін у шлюбі, а тому в силу викладених вимог Закону він вважається спільним сумісним майном подружжя. Спірне майно є неподільним і, враховуючи зміст позовних вимог, за кожною із сторін слід визнати право на рівну частку в ньому. При вирішенні спору суд, згідно роз`яснень даних в п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вважає необхідним визначити ідеальні частки подружжя в спільному майні, яке залишається в їх спільній частковій власності. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що незалежно від того, на кого з подружжя зареєстроване право власності на майно, придбані ними квартира і автомобіль, належать дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, а тому за кожним із них слід визнати право власності на 1/2 його частину. Між сторонами відсутня згода щодо присудження кожного автомобіля одній із сторін з присудженням іншій стороні грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Результатами поділу спірних квартири і автомобіля по часток кожному із подружжя, відповідач залишається власником половини квартири і автомобіля і може користуватися ним нарівні із позивачкою, у т.ч. для задоволення власних потреб та потреб дитини. У зв`язку із чим, позовні вимоги про поділ спільного майна підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки суму сплаченого судового збору у розмірі 9084,00 грн. (а.с. 75). На підставі викладеного,

Outcome: approved