Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

04 липня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 02 березня 1983 року у Шабельницькій сільській раді Миколаївського району Одеської області, актовий запис № 3. Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає, однак відповідачка не бажає у позасудовому порядку звертатися до відділу ДРАЦС та розривати шлюб. Подружнє життя сторін не склалося з підстав відсутності спільних поглядів на вирішення сімейних проблем, стосунків, через що між ними постійно виникали сварки та як наслідок вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Сторони фактичні шлюбні відносини сторони припинили шляхом окремого проживання з 2004 року. Ухвалою суду від 08 липня 2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 16 серпня 2024 року о 10 год 00 хв., з повідомленням сторін (а.с. 15). У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання (а.с. 20). Крім цього,\~про вказане\~судове засідання\~позивач повідомлявся\~шляхом направлення\~йому SMS-повідомлення,\~що підтверджено\~довідкою про\~доставку SMS\~(а.с.\~19). Водночас до позовної заяви додав клопотання, у якому зазначив, що він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 11). Відповідачка у судове засідання не з`явилась хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Направлена їй судова повістка про виклик до суду за її місцем реєстрації, повернута суду з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 21). Відповідачка про причини неявки суд не повідомила та не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 517/917/24 на підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 679015 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , згідно якої остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно із пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеної у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Ураховуючи зазначене, а також те, що повістка про виклик у судове засідання судом направлялася належним чином за офіційним зареєстрованим місцем проживання відповідачки, а конверт повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає, що відповідачка не з`явилась до суду без поважних причин, а тому за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 березня 1983 року у Шабельницькій сільській раді Миколаївського району Одеської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02 березня 1983 року (а.с. 8). Із тексту позовної заяви вбачається, що подружнє життя сторін не склалося з підстав відсутності спільних поглядів на вирішення сімейних проблем, стосунків, через що між ними постійно виникали сварки та як наслідок вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Сторони фактичні шлюбні відносини сторони припинили шляхом окремого проживання з 2004 року. Від даного шлюбу сторони малолітніх/неповнолітніх дітей не мають, однак відповідачка не бажає у позасудовому порядку розривати шлюб. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та ураховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд дійшов до висновку, що оскільки встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved