Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») звернулося до Оболонського районного суду міста Києва з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.03.2021 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду №C-606-022661-21-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (надалі - кредитний договір), згідно якої відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого договором ліміту кредитної лінії. Крім того, умовами вказаного договору передбачено, що процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 %; максимальний ліміт кредитної лінії - 200 000,00 грн., ліміт кредитної лінії, доступний [PERSON] на момент укладення угоди - 35 500,00 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, останній платіж за кредитом здійснив 29.04.2022, в результаті чого станом на 05.04.2024 утворилась заборгованість у розмірі 107 869,54 грн., яка складається з: простроченого боргу - 50541,32 грн.; прострочених процентів - 57 328,22 грн., яку у добровільному порядку відповідач не погашає, а тому позивач просить стягнути її з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 22.05.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлявся, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.03.2021 АТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали Угоду про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки № C-606-022661-21-980. Відповідно до п. 1 Угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня (IBAN [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитного схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу MasterCard, що буде використовуватись в рамках цієї угоди та ДКБОФО. Згідно з п. 3 Угоди банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. Строк дії кредитного ліміту становить 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації, згідно з умовами ДКБОФО; Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 35 500,00 грн. та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального кредитного ліміту; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних. Нанесенням власноручного підпису [PERSON] погодився з тим, що ДКБОФО, тарифи та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цієї угоди та зобов`язався їх виконувати; акцептував публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО, яка зберігається на офіційному сайті банку www. ideabank.ua. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, встановив на рахунку [PERSON] кредитний ліміт та надав можливість користування ним, що підтверджується випискою по рахунку відповідача за період з 01.06.2016 по 05.04.2024. Однак, всупереч умов Угоди відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно з наданим представником позивача розрахунком заборгованості станом на 05.04.2024 становить 107 869,54 грн., яка складається з: простроченого боргу - 50 541,32 грн.; прострочених процентів - 57 328,22 грн. 15.02.2024 на адресу [PERSON] було направлено вимогу № 12.4.2/ C-606-022661-21-980 про усунення порушень кредитних зобов`язань протягом 30 календарних днів з моменту надіслання кредитором цієї вимоги, яка залишена без відповіді та задоволення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 107 869,54 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved