Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Адвокат Чехов Д.А звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , шестирічного віку, а саме до [INFO] . В обґрунтування позову покликається на те, що 13 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . У шлюбі в подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , який постійно мешкає та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 008637/10-2020, та довідкою про склад сім`ї № 003076/10-2023. Відповідач мешкає окремо від позивачки за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується декларацією відповідача за 2021 рік. На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, не працює, утримує та доглядає за неповнолітнім сином, що потребує значних витрат, коштів та часу, а відповідач відмовляється надавати їй матеріальну підтримку. Відповідач фізично здоровий чоловік, працює та має дохід, нікого не утримує, має свій бізнес, отримує значний дохід, що підтверджується деклараціями про доходи, отже має змогу надавати їй матеріальну допомогу на її утримання до досягнення сином шести років. На даний час позивачка не має можливості працювати, оскільки дитина має вади фізичного або психічного розвитку, крім того дитина не відвідує садочок і також постійно знаходиться під наглядом матері. Неодноразові звернення до відповідача про надання допомоги та утриманні позивачки проігноровано або залишені без відповіді, а тому виникла необхідність звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 28 листопада 2023 року прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено справу до судового розгляду на 28 травня 2024 року та визначено резервну дату судового засідання 28 серпня 2024 року. Постановлено звернутися із судовим дорученням про надання правової допомоги до Компетентного суду Республіки Франція. Надіслано судове доручення до Міністерства юстиції з метою здійснення належного повідомлення відповідача [PERSON] через компетентний суд Республіки Франція про наявність цивільної справи №442/8371/23 та про час та місце її розгляду. Зупинено провадження у справі до надходження відповіді від Компетентного суду Республіки Франція або іншого компетентного органу Республіки Франція на судове доручення про надання правової допомоги. 27.02.2024 дане судове доручення продубльовано та скеровано Міністерству юстиції Республіки Франція. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. А отже, захист прав фізичних та юридичних осіб, а також інтересів держави, крім іншого забезпечується своєчасним розглядом справ. Частиною 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, прийнятої Радою Європи 4 листопада 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянути впродовж розумного строку. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади (насамперед суду); важливість справи для заявника. Україна, впровадивши у цивільно-процесуальне законодавство інститут «розумного строку», закріпила досить жорсткі межі строків розгляду цивільних справ. Відповідно до статті 157 ЦПК України цивільні справи мають бути розглянуті протягом розумного строку, але не менше двох місяців з дня відкриття провадження. Розгляд справ стягнення аліментів та поновлення на роботі не повинні перевищувати одного місяця. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У частині 1 ст.280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на визначені законодавцем строки даної категорії справ, те що розгляд даної справи стосується інтересів малолітньої дитини, а також те, що судом призначалось первинне судове засідання із значним проміжком часу з метою забезпечення можливості належним чином повідомити відповідача про час та місце розгляду справи, через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, розгляд справи відкладався на резервну дату, яка є віддаленою від відкриття провадження у справі більше як на 9 місяців, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник позивачки - адвокат Чехов Д.А. подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити. Не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. Дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Встановлено, що між 13 серпня 2019 року між [PERSON] , [INFO] , громадянином Французької Республіки та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України укладено шлюб, який зареєстровано Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис № 147, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 17.06.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №003076/10-2023 та довідки про реєстрацію місця проживання особи №00593/10-2020 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст. 18 СК передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З Довідки, виданої КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр», вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: загальний розлад розвитку не уточнений F80/9, розлад експресивного мовлення F80.1. Відповідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шестирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Основною умовою надання матеріальної допомоги чоловіка матері дитини, яка потребує домашнього догляду його матеріальна спроможність надавати таку допомогу. З декларації про доходи за 2021 рік встановлено, що заробітня плата [PERSON] становила 54262 євро. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач проживає окремо, офіційно працевлаштований, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини з якою проживає їх спільна дитина у межах вказаного в позові періоду - до 20.10.2026. Також суд враховує обов`язок матері дитини у постійному вихованні, цілодобовому контролі, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, тому суд задовольняє вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі частини від всіх видів його заробітку, щомісячно, виходячи з принципу справедливості та розумності. Згідно вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до частин третьої, п`ятої, шостої, сьомої, восьмої та дев`ятої статті 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. На підтвердження понесення судових витрат позивачкою суду представлено: акт виконаних робіт №17/10/2023 від 17.10.2023 про надання послуг перекладу на загальну суму 15800 грн. та квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки на суму 15800 грн. Як вбачається з доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 19.04.2023 №84/5 [PERSON] скористалась своїм правом на безоплатну правову допомогу. З таких підстав, суд приходить до висновку, що заявлена вимога про відшкодування судових витрат підлягає до задоволення в розмірі 15800 грн. Крім цього, зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання даного позову до суду, такий підлягає стягненню з відповідача в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved