Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, а за умови продовження навчання - не більше ніж до досягнення нею 23 віку, посилаючись на те, що вона є донькою відповідача, на теперішній час є повнолітньою, однак продовжує навчання у Миколаївському національному аграрному університеті на денній формі навчання, кінцевий строк навчання червень 2027 року. Відповідач кошти на утримання доньки не надає, хоча отримує стабільний прибуток, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Ухвалою Ленінського районного суду від 17.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, надіслала на адресу суду заяву від 01.07.2024 року про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, надав довідку та акт огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення третьої групи інвалідності безстроково, причиною чого є загальне захворювання, а також надав суду копію пенсійного посвідчення. [PERSON] повідомив що отримує пенсію у розмірі 2 700 грн., інших джерел доходу не має. З`ясувавши обставини, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Миколаївського національного аграрного університету від 22.05.2024 за вих. № 1830, [PERSON] дійсно є студенткою Миколаївського національного аграрного університету, денної форми здобуття освіти, І курсу спеціальність 073 «Менеджмент». Навчається за кошти державного (регіонального) бюджету, стипендію не отримує. Закінчується навчання у червні 2027 року. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст. 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Також, суд враховує положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 3028 гривень. Суд вважає за необхідне зазначити, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Разом із цим, розмір аліментів визначений законом, як мінімально допустимий, призначений для мінімального матеріального забезпечення дитини, проте батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачка зазначає, що Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, заборгованості зі сплати аліментів не має. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за боржником [PERSON] , стягувачем [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , станом на 28.05.2024 року переплата складає 9 371,30, що свідчить про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі більшому, ніж раніше був визначений судом. Будь-яких доказів, що підтверджують неможливість надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини у розмірі, який просить позивачка, відповідач не надав. Прожитковий мінімум на одну працездатну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2024 року становить 3028 грн. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що дитина відповідача досягла повноліття, але не досягла двадцяти трьох років, продовжує навчання у навчальному закладі і тому не може працевлаштуватись, суд приходить до висновку що вона потребує участі батька у її навчанні шляхом стягнення аліментів. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача аліментів в твердій грошовій формі у розмірі 2000 грн., щомісячно, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає частковому задоволенню враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я відповідача, а саме 1 000 грн., щомісячно, до закінчення строку навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 (двадцяти трьох) років. Стягнення аліментів на навчання повинно проводитись починаючи з 14 червня 2024 (дати подання позову) до закінчення строку навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 (двадцяти трьох) років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп..

Outcome: partial