Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до Московського районного суду м. Харкова із вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 91245 грн. 09 коп., з яких: 72959грн. 75 коп. за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2017 по 30.04.2024; 676 грн 20 коп за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.04.2024; 11 160 грн 70 коп за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2017 по 30.04.2024; 391 грн 92 коп. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.04.2024; 856 грн 68 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.04.2024; 278 грн 52 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.04.2024; 3563 грн 23 коп - інфляційні втрати; 1358 грн 09 коп - 3% річних, та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з постачання теплової енергії. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, станом на 01.05.2024 у відповідачів утворилась заборгованість в розмірі 86323грн. 77 коп., з яких: 72959грн. 75 коп. за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2017 по 30.04.2024; 676 грн 20 коп за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.04.2024; 11 160 грн 70 коп за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2017 по 30.04.2024; 391 грн 92 коп. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.04.2024; 856 грн 68 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.04.2024; 278 грн 52 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.04.2024. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь вищевказану заборгованість за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції в сумі 3563грн 23 коп. та трьох процентів річних в сумі 1358 грн 09 коп, а також судові витрати. 05.08.2024 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якій остання просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що вона не є власником або співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з часу припинення шлюбних відносин, є внутрішньо-переміщеною особою та проживає за адресою: [ADDRESS] , не укладала договорів про надання житлово- комунальних послуг з позивачем, а отже не несе солідарну відповідальність за зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг. Також позивачем порушені встановлені строки загальної позовної давності у три роки, передбачені ст. 257 ЦК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судом 27.08.2024 протокольно постановлено ухвалу про залишення відзиву відповідача [PERSON] без розгляду, оскільки відповідачем в порушення вимог ст. 178 ЦПК України не подано до суду доказів направлення іншим учасникам справи відзиву на адреси, зазначені у позові, що, в свою чергу, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника провадження можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі , проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав викладених у позові. Крім того, просила застосувати строки позовної давності до вимог КП «Харківські теплові мережі». Заслухавши відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач. Заборгованість відповідачів за вказані вище послуги станом на 01.05.2024 складає 86323грн. 77 коп., з яких: 72959грн. 75 коп. за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2017 по 30.04.2024; 676 грн 20 коп за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.04.2024; 11 160 грн 70 коп за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2017 по 30.04.2024; 391 грн 92 коп. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.04.2024; 856 грн 68 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.04.2024; 278 грн 52 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.04.2024, що підтверджується відомістю про нарахування і оплату за послуги з теплопостачання, відомістю про нарахування та оплату за обслуговування ВБС теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води, відомістю про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води (а.с.4-7). Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Так, положення ст.ст.68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. Отже, з наведених вище норм права вбачається, що споживачами комунальних послуг, до яких в тому числі належать послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, є не лише власники майна, а й інші особи, які користуються нерухомим майном. Відповідачі у справі зареєстрували своє місце проживання у даній квартирі, а тому мають право користуватися квартирою та є споживачами комунальних послуг, в тому числі і тих, які надає позивач. Отже, доводи відповідача [PERSON] щодо того, що вона не укладала договір про надання житлово- комунальних послуг з позивачем є безпідставними та не приймаються судом. Згідно з наданої довідки від 28.04.2022 №6320-7500707774 [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.07.2024, власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . Статтею 7 Закону № 2189-VIII визначені права і обов`язки споживача (індивідуального споживача), зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплата наданих житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Водночас пунктом 6 частини першої статті 7 Закону № 2189-VIII визначено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Таким чином, споживачі, які тимчасово залишили свої домівки, можуть скористатися своїм правом за умови надання виконавцю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання гарячої води, поводження з побутовими відходами заяви та довідки з тимчасового місця проживання, лікування, проходження військової служби, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Ця норма закону позбавляє права споживача на неоплату вартості комунальних послуг у вигляді постачання теплової енергії у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні. Отже, оплата послуг з постачання теплової енергії покладається на всіх споживачів незалежно від фактичного користування житлом. Відповідач [PERSON] за умови не проживання у квартирі та не користування послугами, які надає КП «Харківські теплові мережі», зобов`язана була поінформувати про це позивача як виконавця комунальних послуг. Однак доказів, що вона виконала такий обов`язок суду не надано, а тому позивачем законно нараховувалися кошти за підігрів води в тому числі і на [PERSON] . Що стосується аргументів відповідача [PERSON] про те, що належним відповідачем у цьому спорі є саме власник майна, суд вважає такий аргумент неспроможним, оскільки оплату комунальних послуг законодавець покладає не лише на власників, а й на інших осіб, які користуються нерухомим майном та отримують житлово-комунальної послуги для власних потреб. При цьому користувачі житлом не позбавлені права звернутися до власника майна (його правонаступників) з позовом про відшкодування його частки за оплату комунальних послуг у передбачених законом випадках (ст. 544 ЦК України). Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вищевикладене можна зробити висновок, що вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, разом з тим з їх розміром суд не може погодитись через наступне: вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача та відсутності підстав для застосування положень ст. 264 ЦК України. Відповідно до положень ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Так, Законом України від 15.03.2022 року № 2120- розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду у період з березня 2019 року в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 не підлягають задоволенню, так як пред`явлені поза межами позовної давності. В межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. Натомість позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.03.2019 по 30.04.2024, заявлені в межах строку позовної давності. Шляхом математичних розрахунків, зроблених на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії з 01.03.2019 по 30.04.2024 становить - 53143 грн. 73 коп., за надані послуги з постачання гарячої води з 01.03.2019 по 30.04.2024 становить - 11 160 грн. 70 коп. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах строків позовної давності та про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості у розмірі 71429 грн. 07 коп., з яких: 53143 грн. 73 коп. за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2019 по 30.04.2024; 676 грн 20 коп за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.04.2024; 11 160 грн 70 коп за послуги з постачання гарячої води за період з 01.03.2019 по 30.04.2024; 391 грн 92 коп. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.04.2024; 856 грн 68 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.04.2024; 278 грн 52 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.04.2024; 3563 грн 23 коп - інфляційні втрати; 1358 грн 09 коп - 3% річних. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідачів витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial