Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаним позовом згідно з яким просив вирішити питання стосовно стягнення із відповідача заборгованості за розпискою від 26 грудня 2023 року в сумі 520 000 грн, а також 3% річних в сумі 3 580,33 грн та інфляційних втрат в сумі 4 167,80 грн, які нараховані за період з 1 лютого 2024 року по 24 квітня 2024 року. У обґрунтування позову [PERSON] повідомив, що у грудні 2023 року на підставі розписки він надав у борг [PERSON] 520 000 грн зі строком виконання зазначеного зобов`язання до 31 січня 2024 року. Однак, станом на момент звернення заявника до суду із цим позовом, відповідач зазначену позику не повернув. За таких обставин, на переконання позивача, така заборгованість підлягає до примусового стягнення із відповідача. Крім того, оскільки грошове зобов`язання відповідачем вчасно не виконано, то до останнього також слід застосувати відповідальність за порушення такого зобов`язання, а саме стягнути з нього 3% річних та інфляційні втрати за період з 1 лютого 2024 року по 24 квітня 2024 року. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про існування цього спору, відзиву на позовну заяву не подав та будь-яким іншим чином свого ставлення щодо заявлених вимог не висловив. У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом з тим, від позивача до суду надійшло клопотання про здійснення судового розгляду справи без його участі, позовні вимоги останній підтримав у повному обсязі. Причини неявки відповідача суду не відомі. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи зазначений перебіг подій, суд на підставі приписів ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне здійснювати судовий розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Позивач та відповідач є громадянами України і мають зареєстроване місце проживання. Крім того, позивач отримував код платника податків та звільнений від сплати судового збору на підставі закону. 26 грудня 2023 року [PERSON] надав [PERSON] розписку згідно із якою відповідач позичив у останнього 520 000 грн зі строком повернення коштів 31 січня 2024 року. Доказів належного виконання вищевказаного зобов`язання матеріали справи не містять. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача по сплаті 3% річних за неналежне виконання зобов`язання становить 3 580,33 грн, а заборгованість по сплаті інфляційних витрат дорівнює 4 167,80 грн. Вищевказані розрахунки проведені за період з 1 лютого 2024 року по 24 квітня 2024 року. Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Так, позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов договору позики та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час договір позики є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов`язань по поверненню грошових коштів. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] стосовно застосування до відповідача відповідальності, передбаченої положеннями ст. 625 ЦПК України задоволеними бути не можуть. Зазначений висновок суду зумовлений тим, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно із Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2024 року в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, який триває і досі. За таких обставин, оскільки розрахунок 3% річних та інфляційних втрат провадився позивачем за період з 1 лютого 2024 року по 24 квітня 2024 року, тобто на момент дії в Україні воєнного стану, то суд звертає увагу [PERSON] на те, що за правилами п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України відповідач звільнений від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі до ст. 625 ЦПК України, а тому стягнення із [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат за період з 1 лютого 2024 року по 24 квітня 2024 року неможливе, оскільки це прямо суперечитиме законодавству України. З огляду на викладене, суд вимушений відмовити у задоволенні вимог [PERSON] в частині стягнення із відповідача 3% річних та інфляційних втрат. Окрім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати за розгляд цієї справи які складаються із суми судового збору від сплати якого позивач звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial