Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Куций Р.А., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, в якому просить суд визнати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 30.05.2017 року Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 45, недійсним у зв`язку із його фіктивністю. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно із свідоцтвом про шлюб, виданим 30.05.2017 року Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , актовий запис № 45. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки - [PERSON] . В даний час позивач вважає, що шлюб укладений між ним та [PERSON] є фіктивним, оскільки його було укладено жінкою [PERSON] без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, а з метою отримати право на спадщину після смерті одного з подружжя чи частку на майно. Позивач зазначає, що відповідно до виписки епікризу з історії хвороби № 5894 вбачається, що він з 01.06.2015 до 09.05.2015 перебував на стаціонарному лікуванні неврологічного відділення для хворих ГПМК МКЛ ШМД м. Вінниці з діагнозом: порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в басейні правої середньої артерії на тлі гіпертонічної хвороби Ш ст. та церебрального атеросклероза». Також, виписки з історії хвороби №152, [PERSON] з 05.01.2016 по 12.01.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні № 5 з порушенням мозкового кровообігу КП «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» ВОР з діагнозом «лакунарний ішемічний інсульт в басейні правої СМА на грунті ГХ Ш ст. центральний геміпарез ліворуч. Астенічний синдром», «ГХ Ш 3 ст., ризик 4. Гіпертензивне серце. ІХС. Дифузний кардіосклероз. Блокада ЛНПГ, СН 1, ФК 1. Хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ст., сер.ст. важкості в ст. ремісії, Емфізема. Пневмосклероз. ДН І. ». З виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2566/433 і № 159/33 вбачається, що позивач з 08.07.2016 по 25.07.2016 і з 24.01.2017 по 07.02.2017 перебував на стаціонарному лікуванні, проходив обстеження протягом 2016 - 2018 років. За таких обставин, позивач, перебуваючи у хворобливому стані, потребував стороннього догляду та допомоги в організації свого життя. Позивач зазначає, що відповідачку знав давно, ще коли навчався у Вінницькому аграрному університеті, де вона була тоді викладачкою, а він студентом. Як зазначає позивач при зустрічі відповідачка запропонувала йому проживати з ним та доглядати, варити йому їжу, прати, супроводжувати при необхідності відвідати лікувальні заклади тощо, з умовою, що позивач офіційно з нею укладе шлюб, на що позивач погодився, оскільки інших родичів у нього не було і він потребував догляду. Станом на день укладення шлюбу, 30.05.2019 року, відповідачці було 67 років, а позивачу 58. Також в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачка замовчувала той факт, що вона ще з 2015 року переїхала доглядати за хворим своїм батьком, інвалідом 1-ї групи [PERSON] , який помер в 2019 році і до смерті мешкав в с. Бар Барського району. Навіть поставила пломбу на газопостачання у своїй квартирі, щоб не нараховували за газ. Після укладення шлюбу 30.05.2019 року відповідачка різко змінила своє ставлення до позивача і на протязі двох років, лише один раз в місяць його відвідувала, щоб показати сусідам, що вона є по місцю проживання позивача. На запитання позивача вказувала, що її необхідно доглянути батька-інваліда у с. Бар Барського району і вона ще ходить на роботу, вчителювати. Як вказує позивач, що після укладення шлюбу вони дуже рідко бачились, не проживали разом, не вели сумісного господарства, тобто не підтримували ніяких подружніх стосунків, а одного разу, коли позивач поставив питання для чого було укладати шлюб, відповідачка йому заявила, що не буде зі ним підтримувати подружніх відносин, а шлюб зі ним уклала фіктивно, з метою отримати право на його майно. Позивач вважає, що реєстрація цього шлюбу зачіпає його інтереси в тому, що юридично по документам відповідачка була його дружиною, мала на той період всі особисті майнові та немайнові права подружжя, згідно Сімейного Кодексу України, претендуватиме на все його набуте за час шлюбу майно. Позивач стверджує, що йому тільки зараз стало очевидним, що відповідачка реєструвала зі ним шлюб без намiру створити сiм`ю, а тільки з корисливою метою одержання вигоди. Отже, саме із вищенаведених обставин позивач вважає, що є підстави зазначений шлюб визнати недійсним, а тому був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. 11.01.2024 року на підставі ухвали суду позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження у справі. 06.03.2024 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача постановлено витребувати з Барського підрозділу управління соціального захисту населення Жмеринської РВА такі відомості: - чи отримувала громадянка [PERSON] , іпн. [NUMBER] , соціальну допомогу по догляду за своїм батьком інвалідом 1-ї групи [PERSON] , який помер в 2019 році і до смерті мешкав в с. Войнашівка Барського району. - якщо громадянка [PERSON] , іпн. [NUMBER] , отримувала соціальну допомогу по догляду за своїм батьком, то вказати за який період, згідно якого розпорядчого документу, і на підставі яких інших документів, копії яких надати до суду. 18.04.2024 року на виконання ухвали суду від 06.03.2024 року управління соціального захисту населення Жмеринської РВА надіслало відповідні документи з яких вбачається що відповідачка [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціальної політики Барської РДА та отримувала з 09.08.2017 року по 16.08.2019 року компенсацію по догляду за своїм батьком інвалідом 1 групи [PERSON] , 1925 року народження. (а.с. 50-61). 14.06.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Федчук С.М., в якому зазначається, що вказані вимоги позивача є безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] безпідставно посилається на ту обставину, що шлюб він уклав з відповідачкою для того, щоб вона його доглядала, оскільки він у період з 2016 по 2018 роки перебував у хворобливому стані та потребував стороннього догляду та допомоги в організації свого життя. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він потребував постійного стороннього догляду. Вказує на те, що навіть, якби такі докази і існували, то вони жодним чином не могли б свідчити про відсутність волевиявлення з боку позивача до укладення шлюбу з [PERSON] . Водночас, представник відповідача зауважує, що сторони на момент реєстрації шлюбу вже фактично проживали разом однією сім`єю майже 18 років. Коли у позивача в 2015 році стався інсульт відповідачка доглядала за ним, піклувалася про стан його здоров`я, відвідувала його в лікарні. Вказані обставини також було встановлено і у ході розгляду цивільної справи 127/16282/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, який на підставі рішенням Вінницького міського суду від 01.08.2023 року задоволено та встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 30 травня 2017 року, визнано об`єктом права спільної сумісної власності житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 184, 4 кв.м. і земельну ділянку площею 0, 0475 га кадастровий номер 0520680200:01:001:0242, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та поділено спільне сумісне майно сторін та визнано за кожним із сторін право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 184, 4 кв.м. і 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 0475 га кадастровий номер 0520680200:01:001:0242, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою Вінницького апеляційного суду від 08.11.2023 року рішення Вінницького міського суду від 01.08.2023 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2023 року залишено без змін. Крім того, представник відповідача звертає увагу на те, що під час розгляду даної справи встановлено, що за час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини у період з 1999 року по 30 травня 2017 року сторони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися спочатку благоустроєм квартири [ADDRESS] , у котрій проживали до 2009 року, купували предмети домашнього побуту. Крім того, усі свята проводили в колі рідних та друзів. Позивач спілкувався з батьками відповідачки. Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, сторони працювали, одержували доходи, які об`єднували для ведення спільного господарства та набуття майна, зокрема нерухомого, його облаштування та утримання, мали спільний бюджет та спільні витрати, спільно вели господарство, купували необхідні у побуті речі, продукти харчування та спільно ними користувалися, допомагали один одному, що притаманно чоловікові та дружині. Також, як зазначає представник позивача, з період спільного проживання сторін, за спільні кошти ними було придбано земельну ділянку, яка розташована у [ADDRESS]. Після придбання земельної ділянки сторонами з 2006 року було розпочато будівництво будинку на вказаній земельній ділянці. В період здійснення будівництва спірного будинку відповідачка разом із позивачем несли спільні витрати на зведення цього будинку, приймали участь у його будівництві своєю особистою працею. В період зведення будинку сторони періодично у ньому проживали, обладнавши одну з кімнат у цьому будинку, придатну для проживання, а по завершенню його будівництва і до розірвання шлюбу в 2019 році проживали у вищевказаному будинку. Крім того, сторони придбали домашніх тварин - курей та кролів, нутрії за якими доглядала відповідачка. Сторони вели спільне домашнє господарство, купували різні речі, разом харчувались, мали єдиний сімейний бюджет, мали один одного за подружжя, проживали разом, разом були у компаніях друзів та родичів та відповідно мали спільні витрати, мали взаємні права та обов`язки. Всі оточуючі сприймали їх як подружжя, наприклад на весілля їх завжди запрошували разом, різні свята вони також відзначали разом. Вищезазначені обставини було встановлено судом на підставі наданих суду сторонами письмових доказів, спільних фотографій подружжя, запрошень на весілля, а також у ході допиту більше ніж 20 свідків. Отже, упродовж вісімнадцяти років, з 1999 року по травень 2017 року, відповідачка перебувала з позивачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, проживали з ним однією сім`єю, але не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою. Оскільки сторони прожили у фактичних шлюбних відносинах майже 18 років, враховуючи їх вік, вони вирішили офіційно узаконити їх відносини, і позивач зробив пропозицію відповідачці, разом вони придбали каблучки і 30 травня 2017 року зареєстрували шлюб у Немирівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Слід зауважити, що укладення шлюбу з [PERSON] 30 травня 2017 року відбулось за взаємною згодою сторін, відповідало волевиявленню як позивача, так і відповідачки, з метою узаконення їх шлюбних відносин, які вже тривали майже 18 років. Як і до травня 2017 року, так і після сторони продовжували разом проживати і вести спільне господарство в будинку по [ADDRESS] . Позивач на думку представника відповідача, розуміючи наслідки такого негативного для нього рішення, та з метою уникнення поділу спільного сумісного майна подружжя, звернувся до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним і звертає увагу на те, що з моменту розірвання шлюбу сторін минуло 4 роки. Представник відповідача вважає, що доводи зазначенні позивачем у позові є безпідставними та необґрунтованими і спростовуються наданими доказами сторони відповідача, а тому простиь суд відмовити у задоволенні заявленого позову. Позивач та його представник правом подати відповідь на відзив не скористалися. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, надали аналогічні пояснення, які викладенні у відзиві на позовну заяву, просили суд відмовити позивачу у задоволенні заявленого позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб, виданим 30.05.2017 року Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 45. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 07.08.2019, про що Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис № 314. Позивач звертаючись із позовом до суду його обґрунтовує тим, що перебуваючи у хворобливому стані, він потребував стороннього догляду та допомоги в організації свого життя. Вказує на те, що відповідачка запропонувала йому проживати з ним та доглядати, варити йому їжу, прати, супроводжувати при необхідності відвідати лікувальні заклади тощо, з умовою, що позивач офіційно з нею укладе шлюб, на що позивач погодився, оскільки інших родичів у нього не було і він потребував догляду. Станом на день укладення шлюбу, 30.05.2019 року, відповідачці було 67 років, а позивачу 58. Також в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачка замовчувала той факт, що вона ще з 2015 року переїхала доглядати за хворим своїм батьком, інвалідом 1-ї групи [PERSON] , який помер в 2019 році і до смерті мешкав в с. Бар Барського району. Навіть поставила пломбу на газопостачання у своїй квартирі щоб не нараховували за газ. Зазначає, що після укладення шлюбу 30.05.2019 року, відповідачка різко змінила своє ставлення до позивача і на протязі двох років, лише один раз в місяць його відвідувала, пояснюючи це тим, що її необхідно доглянути батька-інваліда у с. Бар Барського району і вона ще ходить на роботу, вчителювати. Як вказує позивач, що після укладення шлюбу вони дуже рідко бачились, не проживали разом, не вели сумісного господарства, тобто не підтримували ніяких подружніх стосунків, вважає, що реєстрація цього шлюбу зачіпає його інтереси в тому, що юридично по документам відповідачка була його дружиною, мала на той період всі особисті майнові та немайнові права подружжя, згідно Сімейного Кодексу України, претендуватиме на все його набуте за час шлюбу майно. Позивач стверджує, що йому тільки зараз стало очевидним, що відповідачка реєструвала зі ним шлюб без намiру створити сiм`ю, а тільки з корисливою метою одержання вигоди. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Статтею 28 СК України передбачено, що заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Особи, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто. Підстави недійсності шлюбу визначені главою 5 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 38 Сімейного кодексу України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу. Недійсним, відповідно до ст. 39 СК України, є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; недійсним є шлюб, зареєстрований між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою; недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною. Відповідно до ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Відповідно до ст. 41 СК України шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований: 1) між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог, встановлених частиною п`ятою статті 26 цього Кодексу; 2) між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; 3) з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; 4) з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом в ході судового розгляду було встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа №127/16282/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. Рішенням Вінницького міського суду від 01.08.2023 року вищезазначений позов [PERSON] було задоволено та встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 30 травня 2017 року, визнано об`єктом права спільної сумісної власності житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 184, 4 кв.м. і земельну ділянку площею 0,0475 га кадастровий номер 0520680200:01:001:0242, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та поділено спільне сумісне майно сторін та визнано за кожним із сторін право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 184, 4 кв.м. і 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0475 га кадастровий номер 0520680200:01:001:0242, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою Вінницького апеляційного суду від 08.11.2023 року рішення Вінницького міського суду від 01.08.2023 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2023 року залишено без змін, і вказані рішення набрали законної сили. Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже виходячи з вищезазначеного, судом встановлено, що після реєстрації шлюбу 30.05.2017 року, коли померла мати [PERSON] , захворів її батько, який був лежачим і тому відповідачка час від час змушена була їздити до батька в село Войнашівка Барського району і доглядати за ним. У 2019 році між позивачем та відповідачкою погіршились відносини, оскільки відповідачка мусила доглядати за хворим батьком, який був інвалідом війни і був прикутим до ліжка. Позивач же в свою чергу не бажав цього і це викликало суперечки між подружжям, що й призвело до їх розлучення. У зв`язку з цим в 2019 році позивач запропонував відповідачці офіційно розлучитись і далі проживати разом без реєстрації шлюбу в побудованими ними житловому будинку. У серпні 2019 року шлюб між сторонами було розірвано, але залишилися спірні питання щодо користуванні спільним житловим будинком та нажитим майном. Суд звертає увагу, що розірвання шлюбу між сторонами відбулось через органи державної реєстрації актів цивільного стану, що свідчить само по собі, що позивач на момент розірвання шлюбу визнавав шлюб дійсним і на час розірвання шлюбу позивачем не було ініційовано звернення до суду з вимогою про визнання шлюбу недійсним ще у 2019 році, звернувся до суду через 4 роки з моменту реєстрації подружжям розірвання шлюбу, що окремо від іншого підтверджує безпідставність заявлених позовних вимог. Також суд вважає, що доводи позивача про фіктивність шлюбу з огляду на замовчування відповідачкою на день укладення шлюбу з позивачем факту догляду за своїм батьком, який мешкав у с. Войнашівка Барського району Вінницької області не заслуговують на увагу, оскільки на момент реєстрації шлюбу сторони спільно проживали як чоловік і дружина близько 18 років і позивач був добре знайомий з батьками відповідачки. Тому позивач, будучи обізнаним про стан здоров`я батька відповідачки, не міг не знати, що його дружина доглядала за своїм батьком. Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що шлюб є фіктивним, оскільки було укладено відповідачкою з метою отримати право на спадщину після смерті позивача, а отже є безпідставними та позивачем відповідних доказів на підтвердження вказаних доводів суду не надано. Таким чином, враховуючи наведені вимоги закону та проаналізовані в судовому засіданні докази, пояснення сторін у справі, суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається в позові. Судом не встановлено жодних передбачених законом підстав для визнання шлюбу недійсним. Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про введення відповідачкою [PERSON] позивача в оману шляхом замовчування ряду обставин свого життя, а також, що відповідачка [PERSON] не мала волевиявлення на укладення оспореного позивачем шлюбу, тому в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. Крім того, суд звертає увагу на те, що [PERSON] та [PERSON] при укладенні шлюбу не мали для цього перешкод, визначених законом, зареєстрували шлюб у відповідному державному органі, мали намір створити сім`ю та після реєстрації шлюбу проживали як подружжя, мали взаємні права та обов`язки подружжя. Розірвання шлюбу між сторонами відбулось через органи державної реєстрації актів цивільного стану, що свідчить про визнання позивачем дійсним його на момент розірвання шлюбу. Отже, підстави для визнання шлюбу недійним відсутні.

Outcome: dismissed