Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

19.03.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач є його батьком. Станом 04.05.2022 року йому виповнилося 18 років. Він є внутрішньо переміщеною особою, наразі проживає в місті Києві та навчається на другому курсі денної форми навчання в університеті імені Тараса Шевченка, для здобуття освіти бакалаврського рівня за спеціальністю «Психологія». Через навчання не має змоги працевлаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Його мати знаходиться за кордоном, вони підтримують зв`язок, спілкуються, мати допомагає йому фінансово, однак вказаних коштів все одно бракує для потреб, які виникають. Просив стягнути з відповідача на його користь на час навчання аліменти на його утримання в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку, а саме до моменту, яка з цих обставин настане першою. Також просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати по оплаті отриманої ним правничої допомоги, у розмірі 12 000 гривень. Провадження у справі було відкрито 01 квітня 2024 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, відповідно до якого не визнає позовні вимоги [PERSON] з тих підстав, що останнім не надано доказів на підтвердження графіку його зайнятості на навчанні, що свідчило б про неможливість його працевлаштування, а також розміру його витрат. Крім того стверджував, що він наразі винаймає житло в місті Херсоні, оскільки село Посад-Покровське Херсонської області, де він проживав до початку повномасштабного вторгнення практично зруйноване, відповідно сплачує орендну плату та комунальні платежі. Крім того він сплачує аліменти у розмірі 1\\4частки від доходу на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , надає матеріальну допомогу своїм батькам, оскільки його мати страждає на ряд захворювань. Просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] як необґрунтованого. Приймаючи до уваги, що позивач просив розглянути справу за його відсутності, а відповідач скористався правом подачі відзиву, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити рішення на підставі даних наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання підлягають частковому задоволенню судом з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] , [INFO] є - [PERSON] (а.с.10). Позивач у справі [PERSON] [INFO] досяг повноліття. [PERSON] [INFO] , зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою - [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа з 13 жовтня 2023 року взятий на облік за фактичним місцем проживання за адресою - [ADDRESS] (а.с.11,12). За даними довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка №016/128 від 28.09.2022 року [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу освітнього ступеня бакалавр спеціальності 053 «Психологія» денної форми здобуття освіти факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка з 01.09.2022 року. Закінчує навчання 30 червня 2026 року (а.с.15). 12 березня 2024 року Київським національним університетом імені Тараса Шевченка видано довідку №016/121 про те, що [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 053 Психологія всесвітньої програми «Психологія» факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Почав навчання 01 вересня 2022 року, закінчує навчання 30 червня 2026 року. (а.с.16). Статтями 155,180,181,182,183,184,185,199,200 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, та повнолітніх дітей на час їх навчання, а при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них у судовому порядку, в розмірі визначеному судом. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Наразі, судом встановлено, що позивач [PERSON] , як особа, що досягла повноліття та продовжує навчання має право на отримання матеріальної допомоги від батька - відповідача у справі [PERSON] . Звертаючись до суду, з позовом про стягнення аліментів, позивач стверджує, що він отримує матеріальну допомогу від матері, якої йому недостатньо для забезпечення свого утримання, просить стягнути з батька аліменти у розмірі частки від його заробітку (доходу). Як видно зі змісту довідки №634 військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 16 липня 2024 року, старший солдат [PERSON] , старший навідник другої обслуги міномета другого мінометного взводу мінометної батареї (60мм (82мм) батальйону оперативного призначення, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з 01.05.2023 по теперішній час (а.с.59). За даними довідки № 160 виданої військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України 05.07.2024 року про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 01.03. по 30.06.2024 року [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) було виплачено 136 594, 37 грн., утримання по виконавчому листу 67 302, 38 грн., військовий збір 1 989, 63 грн., сума з якої утримуються виконавчі листи 134 545, 45 грн. (а.с.51). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі судового наказу виданого 22 січня 2024 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі частини заробітку(доходу) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.49-50). Відповідач [PERSON] має обов`язок сплачувати орендну плату у розмірі 10 000, 00 грн. на виконання договору оренди квартири №12/24 від 03 січня 2024 року (а.с.52). Батьки відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] вже досягли пенсійного віку, мати страждає на ряд захворювань, що потребує лікування (а.с. 53 - 58). За відсутності у судовому засіданні позивача, суд позбавлений можливості з`ясувати питання щодо розміру матеріальної допомоги отримуваної від матері, а також його орієнтовний розмір витрат на своє утримання. З урахуванням встановлених судом обставин, що відповідач є батьком позивача, однак не надає матеріальної допомоги сину у добровільному порядку, у той же час має обов`язок щодо сплати аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , винаймає житло, має обов`язок надання матеріальної допомоги батькам пенсіонерам, а тому суд доходить до висновку, що розмір аліментів, які відповідач може сплачувати на утримання сина має складати 1\\8 частку від його заробітку (доходу) . Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Правилами статті 141 ЦПК України встановлено, що: судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи: 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. До складу витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, процесуальний закон відносить представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Компенсація витрат на правничу допомогу у цивільних справах здійснюється, виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. Оскільки законодавство більше не містить встановленого граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу, питання розподілу витрат пов`язане виключно із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями). На підтвердження надання позивачу правничої допомоги в матеріалах справи міститься договір про надання юридичних послуг №М-157/24 від 05.03.2024 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Демиденко О.І., акт про надання юридичних послуг від 13.03.2024 року, платіжні квитанції про сплату 05.03. та 13.03.2024 щодо сплати платником [PERSON] за отримані юридичні послуги ФОП [PERSON] 12 000, 00 гривень (а.с.25,26). Проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом Демиденко М.І. юридичних послуг та виконаних робіт у даній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представником процесуальних документів, ціну позову, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи та заперечення відповідача, що позивач мав право на отримання безоплатної правової допомоги суд дійшов до висновку, що сума витрат на правничу допомогу визначена у заяві у розмірі 12 000,00 грн є обґрунтованою та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушений був понести позивач у цій справі про стягнення аліментів. Отже, виходячи з обставин справи, які склалися у даному випадку, наявність заперечень відповідача щодо зазначених позивачем підстав для позову, обсягу фактично наданих позивачу послуг з правової допомоги, суд приймає до уваги заперечень сторони відповідача, що вони не є обґрунтованими. На думку суду, стягнення судових витрат, понесених позивачем у вказаній справі у розмірі 12 000,00 грн. на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах позивача, а також висновки суду про часткове задоволення заявлених позовних вимог, заперечення відповідача, а тому розмір витрат на правничу допомогу 2 000, 00 грн. відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та справедливості розміру отриманих коштів. Розмір такого стягнення судових витрат є пропорційним, розумним та справедливим, яке при цьому не порушуватиме права учасника справи на отримання коштів, які він змушений затратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді, а також відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1 211, 20 грн судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial