Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Бердар С.В. 19.06.2024 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі № 16684 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено вказаний виконавчий напис, а 10.05.2021 року приватним виконавцем викоанвчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. відкрито виконавче провадження № 65366915 з його виконання. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, оскільки нотаріус не перевірив наявності\~оригіналу нотаріально посвідченого договору. За таких обставин вважає, що наведене є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлено сторони. Відповідач 23.07.2024 року подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ним виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 05.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 16684, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 24645,79 грн. не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Крім того, вважає, що позовна заява повинна бути повернута без розгляду, оскільки позивачем, в порушенння вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, не зазначено у сторін справи про наявність або відсутність електронного кабінету. Треті особи не скористалися своїм правом на подання пояснень на позовну заяву. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У відповідності до ч .1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №16684 про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», на підставі Договору № 2254/К про відступлення прав вимоги від 04.06.2024 відступлено право вимоги за Кредитним договором № 001- 13921-120613 від 12.06.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] /а.с. 13/. 10.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. відкрито виконавче провадження №65366915 з виконання вказаного виконавчого напису та розпочато процедуру примусового виконання /а.с.12/. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.1 та 1.2.\~пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку\~вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172\~(підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" виключено на підставі Постанови КМУ\~№ 480 від 19.04.2022. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у нього укладеного із позивачем нотаріально посвідченого кредитного договору (договорів), а також подання оригіналу такого нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості боржника, що є обов`язковою умовою\~вчинення виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки викладено також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), справа № 172/1652/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), постанові Великої палати ВС від 21.03.2021 року у справі № 910/10374/17. Окрім того,\~Велика Палата Верховного Суду\~у своїй постанові від\~23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначила, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи наведене та те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача,\~у разі відмови в позові - на позивача. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Із врахуванням вказаного, того, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що із відповідача слід стягнути 1211,20 грн судового збору в дохід держави.

Outcome: approved