Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

14.06.2024р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що на підставі виконавчого напису, вчиненого 20.02.2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., реєстровий №4480, з неї на користь АТ «ПУМБ» була стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 26\~784,53грн. 25.03.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. було відкрито виконавче провадження №58714343 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Однак рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2023р. (цивільна справа 337/5809/23) вищевказаний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. З моменту відкриття виконавчого провадження і до визнання виконавчого напису таким, що не відповідає виконанню, з неї було утримано та перераховано на користь АТ «ПУМБ» грошові кошти в розмірі 8054,20грн. Оскільки вказані кошти були отримані відповідачем за виконавчим написом, який є таким, що не підлягає виконанню, то вони підлягають поверненню їй як безпідставно набуті. Просить стягнути з АТ «ПУМБ» на її користь безпідставно набуті за виконавчим написом грошові кошти в розмірі 8054,20грн., а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 18.06.2024р. за даним позовом відкрито спрощене позовне провадження і призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Вельможко О.О. не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача АТ «ПУМБ» в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов чи зустрічного позову не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб, в т.ч. у відсутність представника відповідача в заочному порядку відповідно до ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 20.02.2019р. приватним нотаріусом\~Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, реєстровий №4480, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 26\~284,53грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 25.03.2019р. відкрито виконавче провадження ВП №58714343 з виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2023р., яке набрало законної сили 22.12.2023р., виконавчий напис вчинений 20.02.2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., реєстровий №4480, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 26\~284,53грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 31.01.2024р. виконавче провадження №58714343 закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». В межах вказаного виконавчого провадження з боржника [PERSON] (шляхом утримання боргу з її пенсії) було стягнуто та перераховано на користь стягувача АТ «ПУМБ» заборгованість в розмірі 8054,20грн., залишок боргу становить 18730,33грн. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. \~ \~ \~ \~Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. \~ \~ \~ \~Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до\~ст.12,13,81\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених ними\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами. Кожна сторона\~несе ризик\~настання наслідків,\~пов`язаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ч.1-3\~ст.89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Аналіз положень ст.1212 УК України, якими обґрунтовано позовні вимоги, вказує на те, що предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. \~ \~ \~ \~У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 Цивільного кодексу України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі №910/3395/19. В даній справі судом достовірно встановлено, що правовою підставою для набуття відповідачем грошових коштів, стягнення яких вимагає зараз позивачка, став виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. №4480 від 20.02.2019 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 26\~284,53грн., який в подальшому рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2023р. (набрало законної сили 22.12.2023р.) визнано таким, що не підлягає виконанню. Отже, правова підстава\~для отримання\~відповідачем грошових\~коштів відпала\~і вони\~підлягають поверненню\~позивачці [PERSON] на підставі ст.1212 ЦК України. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм ст.1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази існування між сторонами договірних кредитних правовідносин, наявності у позивачки [PERSON] перед банком заборгованості за відповідним кредитним договором та її безспірності. В даному випадку відповідач АТ «ПУМБ», будучи достовірно обізнаним про судовий розгляд вказаної справи, обґрунтованого відзиву на позов або зустрічного позову не подав, його представник в судове засідання не прибув за невідомими причинами та позовні вимоги [PERSON] не спростував. В той же час судом достовірно встановлено, що під час виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №4480 від 20.02.2019р, який в подальшому було визнано судом таким, що не підлягає виконанню, з позивачки [PERSON] в примусовому порядку (шляхом утримання боргу з її пенсії) було стягнуто та перераховано відповідачу АТ «ПУМБ» заборгованість в розмірі 8054,20грн., яка і підлягає стягненню з нього на користь позивачки як безпідставно набута. Вказане підтверджується належними та допустимими доказами - рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2023, копіями постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та його закінчення, довідкою приватного виконавця про розподіл стягнутих з боржника коштів та довідкою АТ «ПУМБ» про розмір отриманих коштів. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь\~позивачки понесені\~витрати по\~сплаті судового\~збору в\~розмірі 1211,20грн. Крім того, відповідно до ст.137,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в розмірі 3200,00грн., здійснення яких позивачкою підтверджується належними та допустимими доказами - договором про надання правничої допомоги №б/н від 30.06.2023р., ордером серії АР №1077960 від 10.10.2023р., детальним описом виконаних доручень б/н від 30.06.2023р., прибутковим касовим ордером та квитанцією до нього №32 від 10.06.2024р. \~ \~ \~ \~При цьому, суд враховує, що відповідач відповідно до ч.5,6 ст.137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в цій справі не подав та неспівмірності цих\~витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом, не довів. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд з власної ініціативи не має права вирішувати питання зменшення розміру витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Таким чином, заявлені позивачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 3200,00рн підлягають повному стягненню з відповідача.

Outcome: approved