Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Позивач, через представника - адвоката Жолонка О.В., звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що від спільного життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом десяти років сторони проживають окремо, відповідач не бере участі у вихованні дитини та не спілкується з нею, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, не сплачує аліменти. Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 12 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання В судове засідання сторони не з`явилися. Під представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Від представників третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. З приводу позовних вимог поклалися на розсуд суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.12.2007 року, батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10-11). Відповідно до довідки № 01-15/120 від 15.05.2024 року [PERSON] навчається у 10 класі Федорівського ліцею ім. Г. Т. Берегового Ланнівської сільської ради. Під час її навчання лише мати цікавиться навчанням доньки, відвідує батьківські збори, контактує з дирекцією та вчителями. Батько участі у вихованні дитини не бере (а.с. 12). З висновку, наданого Службою у справах дітей ВК Ланнівської сільської ради, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] [INFO] , оскільки батько не відвідує доньку, її життям та здоров`ям не цікавиться, жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей. Батьки несуть відповідальність за не виконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , ухиляється від здійснення своїх батьківських прав по відношенню до своєї доньки [PERSON] , [INFO] , не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її здоров`ям та не бажає займатися її вихованням. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У відповідності п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, прийняти визнання позову відповдачем та позбавити його батьківських прав у відношенні дочки [PERSON] , оскільки байдужість відповідача до дитини свідчить про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved