Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагарінське плато 5/2» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2023 року позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагарінське плато 5/2» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з відповідача суму боргу у розмірі 308\~318,27 гривень та суму сплаченого судового збору. 25 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 року у справі №522/19165/23, у якій заявник просить поновити [PERSON] строк на перегляд заочного рішення по справі та скасувати заочне рішення по справі, призначити новий розгляд справи. Ухвалою суду від 06 травня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 13 травня 2024 року [PERSON] про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 року у справі №522/19165/23 задоволено, рішення скасовано. Встановлено, що розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву. 05 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача адвоката Вінчковського В`ячеслава Леонідовича надійшло клопотання, у якому він просив прийняти в якості доказу по справі копію Положення про правління ОСББ «Гагарінське плато 5/2» затверджене рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Гагарінське плато 5/2» від 12.12.2021 року оформлене протоколом №2 від 21.12.2021 року. 07 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №345174564 від 04.09.2023 року, [PERSON] є власником наступних об`єктів нерухомого майна: - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] ; - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до протоколу №1 загальних зборів ОСББ «Гагарінське плато 5/2», що були проведені 09.05.2020 року від 25.05.2020 року, з 01.06.2020 року, управління та утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] передано ОСББ «Гагарінське плато» (а.с.22). Згідно ч.1 розділу 2 Статуту ОСББ «Гагарінське плато 5/2», метою створення ОСББ є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання коштів для сплати всіх платежів передбачених законодавством та цим статутом (а.с.15). У ч.2 розділу 2 Статуту вказано, що завданнями ОСББ є, зокрема: належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння в отриманні власниками житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами, забезпечення виконання співвласниками будинку своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання (а.с.15). Згідно п.2.17 розділу 5 Статуту, співвласник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати належні йому внески та платежі, в тому числі як споживач (а.с.19). Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. У постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі № 761/43664/18 вказано, що частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. У ч.1 ст. 10 Закону вказано, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). На підставі наданих суду доказів, було встановлено, що ОСББ «Гагарінське плато 5/2» надає послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.06.2020 за адресою: [ADDRESS] , де, зокрема, розташоване нерухоме майно [PERSON] , тоді як останній належним чином не виконує свої обов`язки, які є похідними від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном, шляхом невнесення плати за утримання багатоквартирного будинку. Згідно довідки про склад заборгованості співвласника багатоквартирного будинку №85 від 31.08.2023 року, що була видана заступником голови правління ОСББ «Гагарінське плато 5/2», заборгованість [PERSON] станом на 31.08.2023 року становить 308 318,27 гривень, що складається з: - заборгованості по нежитловим приміщенням у розмірі 206 870,54 гривні; - заборгованості по житловим приміщенням у розмірі 101 447,73 гривні (а.с.40). З довідки про склад заборгованості по нежитловим та житловим приміщенням вбачається, що [PERSON] має заборгованість за наступними об`єктами: - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] 69 523,94 гривень; - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] 31 923,79 гривень; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] 44 036,50 гривень.; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] -34 412,19 гривень; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] 34 7776,29 гривень; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] 33 585,85 гривень; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] - 59 281,40; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] 778,31 гривень (а.с.41). У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач не надав суду належного розрахунку заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги. Вказав на те, що йому є не зрозуміло, чи здійснюється нарахування залежно від кількості об`єктів чи залежно від площі таких об`єктів. Також не зрозумілими для відповідача є абревіатури, зазначені у розрахунку. Окрім того, не думку відповідача не зрозумілим є те, за який період позивач просить стягнути заборгованості. Суд критично ставиться до таких тверджень позивача з огляду на наступне. Протоколом №1 загальних зборів ОСББ «Гагарінське плато 5/2», що були проведені 09.05.2020 року від 25.05.2020 року, чітко визначено, що нарахування за ті чи інші послуги здійснюються за один квадратний метр площі приміщення. Протоколом №2 загальних зборів ОСББ «Гагарінське плато 5/2», що були проведені 12.12.2021 року від 27.12.2021 року також визначено, що плата за ті чи інші послуги нараховується за один квадратний метр площі приміщення. Окрім того, у розрахунку заборгованості вказано, що така заборгованість існує станом на 31.08.2023 року, а період існування заборгованості до 31.08.2023 року складає 29 місяців. Тому, суд вважає, що наданий розрахунок є чітким та зрозуміли, а посилання відповідача на те, що зазначений розрахунок є незрозумілим на думку суду спрямоване на уникнення від цивільно-правової відповідальності. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що до повноважень правління ОСББ «Гагарінське плато 5/2» не належить зміна розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території та встановлення додаткового авансу, необхідного для альтернативного електроенергії. Проте, протоколом №2 загальних зборів ОСББ «Гагарінське плато 5/2» що відбулися 12.12.2021 року від 27.12.2021 року були затверджено Положення про правління ОСББ «Гагарінське плато 5/2», та відповідно до п.3.2. Розділу 3 положення, до повноважень правління ОСББ належить зокрема прийняття рішення про корегування розміру внесків, але не більше ніж на 15%. Також, відповідно до п.п.3 п.3.1. Розділу 3 Положення, до компетенції правління також належить розпоряджання коштами об`єднання, внесення змін до кошторису шляхом перерозподілу коштів між статтями витрат. Тому, твердження відповідача про те, що до повноважень правління ОСББ «Гагарінське плато 5/2» не належить зміна розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території та встановлення додаткового авансу не заслуговують на увагу. Твердження відповідача про те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження складових внесків на утримання будинку в період з 2020-2023 роки не відповідають дійсності, оскільки, складові внесків на утримання будинку, їх розмір та порядок нарахування визначаються протоколами зборів співвласників та протоколами зборів правління, наявних у матеріалах справи. Постанова ОП КЦС ВС від 10.04.2019 року у справі № 390/34/17 містить висновок про те, що «Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. У постанові КЦС ВС від 16 травня 2018 року у справі № 449/1154/14 викладено висновок про те, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Таке положення міститься у ст. І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права. Рішення Конституційного Суду України від 28.04.21 № 2-р(ІІ)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) містить висновок про те, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої ст. 68 Конституції України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Зазначене свідчить про те, що власник майна має добросовісно ставитися до обов`язку зі сплати житлово-комунальних послуг, який у нього виникає як у особи, яка фактично володіє, користується та розпоряджається таким майном. Тому, враховуючи зазначене, суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за житлово-комунальні та доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 4\~624,78 гривень. Згідно платіжного доручення від 26.09.2023 року №1260, ОСББ «Гагарінське плато 5/2» сплатило в якості судового збору 4\~624,78 гривень (а.с.42). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved