Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Заступником керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області, Є.О. Коваль до суду подано позовну заяву в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України та Полтавської обласної ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення в сумі 47388 грн. 45 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.05.2023 року, о 14:17 години, [PERSON] керуючи технічно-справним (згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/9020-ІТ від 27.06.2023) автомобілем «FORD FOCUS» реєстраційний номер [NUMBER] , рухалася автодорогою сполученням «Київ-Харків-Довжанський» по вул. Полтавський Шлях, смт. Чутове, Полтавський район, Полтавська область в напрямку м. Полтава. Навпроти господарства за адресою: вул. Полтавський Шлях, буд. 109, смт. Чутове, Полтавський район, Полтавська область, в порушення вимог п.п. 10.1, 11.3. Правил дорожнього руху України, не урахувала дорожню обстановку, змінила напрямок руху та виїхала на зустрічну смугу, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «ВАЗ 211010» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] , згідно висновку експерта № 653 від 31.07.2023 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, отримав тілесне ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, багатоскалкових переломів кісток тазу та нижніх кінцівок, забійних ран та саден шкіри голови, тулубу та нижніх кінцівок, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. Згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/12359-ІТ за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи, причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали, є порушення вимог п.п. 10.1, 11.3. ПДР України водієм [PERSON] , а саме: п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п. 11.3. на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події. [PERSON] мала технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання п.п. 10.1, 11.3. Правил дорожнього руху України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо травматологічному відділенні КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» в період з 08.05.2023 року по 02.06.2023 року, що становить 25 ліжко-днів. Джерелом фінансування лікарні, в тому числі витрат на лікування [PERSON] є Національна служба здоров`я України, відповідно до договорів про медичне обслуговування за програмою медичних гарантій та Полтавська обласна рада. Загальна сума витрат понесених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення становить 47388 грн. 45 коп., з яких за рахунок коштів НСЗУ 47019 грн.11 коп. та за рахунок Полтавського обласного бюджету 369 грн. 34 коп. На час розгляду судом кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов на захист інтересів держави прокурором не заявлявся. У добровільному порядку [PERSON] кошти витрачені на лікування потерпілого [PERSON] не відшкодовано. З огляду на вказані обставини та зважаючи на те, що уповноваженими органами не вживались заходи, спрямовані на відшкодування витрат на лікування потерпілої особи від кримінального правопорушення, прокурор звернувся з вказаним позовом до суду. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 24.10.2023 року, кримінальне провадження стосовно [PERSON] закрито у зв`язку з примиренням з потерпілим, тобто з нереабілітуючих обставин, то остання зобов`язана відшкодувати витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої особи від кримінального правопорушення. Ухвалою суду від 29.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач у встановлений ухвалою суду строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не подав, зустрічний позов не пред`явив. Третя особа КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» про відкриття провадження у справі та розгляд даної справи була повідомлена належним чином, заяв чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 24.10.2023 року кримінальне провадження стосовно [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку із примиренням з потерпілим [PERSON] (а.с.8-9). Згідно обставин, встановлених ухвалою суду [PERSON] 06.05.2023 року, о 14:17 години, керуючи технічно-справним (згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/9020-ІТ від 27.06.2023) автомобілем «FORD FOCUS» реєстраційний номер [NUMBER] , рухалася автодорогою сполученням «Київ-Харків-Довжанський» по вул. Полтавський Шлях, смт. Чутове, Полтавський район, Полтавська область в напрямку м. Полтава та навпроти господарства за адресою: вул. Полтавський Шлях, буд. 109, смт. Чутове, Полтавський район, Полтавська область, в порушення вимог п.п. 10.1, 11.3. Правил дорожнього руху України, не урахувала дорожню обстановку, змінила напрямок руху та виїхала на зустрічну смугу, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «ВАЗ 211010» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] , згідно висновку експерта № 653 від 31.07.2023 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, багатоскалкових переломів кісток тазу та нижніх кінцівок, забійних ран та саден голови, тулубу та нижніх кінцівок, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. Згідно висновку експерта №СЕ-19/117-23/12359-ІТ за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи, причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали, є порушення вимог п.п. 10.1, 11.3. ПДР України водієм [PERSON] , а саме: п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п. 11.3. на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події. [PERSON] мала технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання п.п. 10.1, 11.3. Правил дорожнього руху України. Таким чином, своїми умисними діями, обвинувачена [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не заявлявся. Потерпілий [PERSON] , знаходився стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» з 08.05.2023 року по 02.06.2023 року, загалом 25 днів, що підтверджується довідкою головного лікаря КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» №04-05/795 від 05.03.2024 року (а.с.15). Відповідно до розрахунку вартості лікування хворого, витрати лікарні на лікування [PERSON] склали 50161 грн. 49 коп. (а.с.14,15). Статутом КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» затвердженим Наказом начальника Управління майном обласної ради № 145 від 30.08.2023 року, визначено, що підприємство є лікарняним закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом підприємства. Підприємство засноване на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області та передане в управління Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації. Засновником підприємства є Полтавська обласна рада.(а.с.35-44). Отже, КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» відноситься до юридичних осіб комунальної власності, кошти, які виділяються на лікування хворих, частково надходять із місцевого бюджету. Враховуючи наведене, кошти в сумі 47019 грн. 41 коп., як витрати на лікування особи, що потерпіла від кримінального правопорушення(за виключенням коштів витрачених на медикаменти від благодійної та гуманітарної допомоги), підлягають стягненню до Державного бюджету України на користь Національної служби здоров`я України та кошти в сумі 369 грн. 34 коп. підлягають стягненню в дохід обласного бюджету на користь Полтавської обласної ради. Відповідно до ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Невідшкодування витрат, здійснених КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради» за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , негативно впливає на фінансування лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Представництво інтересів громадянина або держави в суді відповідно до ч. 6 вказаної статті включає, у тому числі, право прокурора звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення лікарні відповідачем відшкодовані не були. Держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину (ч.2 ст.1191 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п. п. 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Заступник керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області звертався із запитом до Національної служби здоров`я України та Полтавської обласної ради про те, чи вживаються уповноваженими органами заходи щодо відповідача [PERSON] шляхом подання позовної заяви про стягнення коштів (а.с.16-17, 30-31). На зазначений запит прокуратури, надійшла відповідь Національної служби здоров`я України №12404.2-15-24 від 15.04.2024 відповідно до якої Національна служба здоров`я України не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину (а.с.18-19). Згідно відповіді виконувача обов`язків голови, заступника голови Полтавської обласної ради №01-28/786/28/1436 від 10.04.2024, Полтавська обласна рада не наділена повноваженнями на представництво інтересів Підприємства в судах з позовною заявою щодо стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення (а.с.32). Суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Приймаючи до уваги те, що між злочинними діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні в медичному закладі є причинний зв`язок, що доведено належними та допустимими доказами, відтак суд вважає, що є усі достатні правові підстави для відшкодування витрат з відповідача на стаціонарне лікування потерпілого в медичному закладі на користь держави в особі КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради». Пунктом 6 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з-поміж іншого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Водночас п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved