Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів за попередній період, прохала суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з частини від заробітку (доходу) відповідача до 1/3 частини від заробітку (доходу). Стягнути з [PERSON] аліменти на користь на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) боржника за попередні 10 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що 28.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №151. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами не склалися та рішенням Київського районного суду м.Харкова від 24.01.2012 року шлюб було розірвано, справа №2018/2-4092/11. З метою захисту прав дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, позивач звернулася до суду з позов про стягнення аліментів, однак позов відкликала. В травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. 13.05.2021 року у справі №643/8137/21 було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з заявою, тобто з 11.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що малолітня донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак сум, які він перераховує, сплачуються ним у тому розмірі, в якому вважає за доцільне. Вказаних коштів не вистачає на утримання дитини, що призводить до скрутного матеріального становища позивача. Вказала, що [PERSON] навчалася в Комунальному закладі «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №50» та в Харківській хореографічній школі, а тому потребувала значно більшого догляду та витрати значного обсягу грошових коштів, у звязку з чим збільшилися матеріальні потреби для забезпечення її навчання і розвитку. З січня 20212 року позивач вийшла на пенсію, що позначилося на її матеріальному становищі, вказала, що в її родині проживає її середня донька інвалід з дитинства, яка окремо потребує уваги та значних фінансових витрат. Також позивач вказала, що доглядає за своєю 71 річною мамою. Позивач, вказує, що через окремі вікові особливості донька потребує уваги лікарів (наявні проблеми із зором та порушення осанки), а тому змушена забезпечувати оплату лікарських засобів та відвідування спеціальних процедур. Дитині рекомендовано відвідування басейну, що збільшує грошові витрати, та тому позивач забрала доньку з хореографічної школи. Позивач, вказала, що відповідач є фізичною особою підприємцем з 2015 року, має регулярний дохід та спроможний сплачувати аліменти у належному розмірі, окрім того вказала, що матеріальне становище відповідача значно покращилося, відповідачем після розірвання шлюбу було придбано земельну ділянку. Ухвалою від 01.11.2022 року справу прийнято до свого провадження. 03.06.2024 року ухвалою суду закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. 19.01.2022 року представником відповідача по справі адвокатом Гофельд Г.С. на адресу суду подано відзив на позовну заяву в якому повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. 27.02.2023 року представником позивача по справі подано пояснення, в яких прохав позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представником відповідача подано заяву до суду про розгляд справи за їх відсутності. На підставі ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.. Судом встановлено, що 28.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №151. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами не склалися та рішенням Київського районного суду м.Харкова від 24.01.2012 року шлюб було розірвано, справа №2018/2-4092/11. В травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. 13.05.2021 року у справі №643/8137/21 було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з заявою, тобто з 11.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У своїй позовній заяві [PERSON] вказує на наступні обставини, які, на її думку є підставою для збільшення розміру аліментів: перебування на її утриманні матері похилого віку; наявність в родині позивача доньки-інваліда (що не є спільною дитиною з Відповідачем); зміна матеріального стану Позивача у зв`язку із виходом на пенсію з січня 2021 року; перебування [PERSON] на диспансерному обліку у невролога, ортопеда та окуліста;відвідування [PERSON] басейну за рекомендацією лікарів; зміна матеріального стану Відповідача, а саме його поліпшення. Виходячи з приписів сімейного законодавства, позивач повинна довести, що всі вказані фактори, виникли саме після отримання нею судового наказу про стягнення аліментів Московським районним судом м.Харкова, виданого у цивільній справі №643/8137/21 13.05.2021 року. Тобто з моменту призначення судом аліментів, відповідно до ст.192 СК України, сталися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я Позивача або Відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не доведено факти на які вона посилається, жодного доказу для суду надано не було. Відтак, не підтверджено факт перебування на утриманні у Позивача її матері похилого віку, а точніше того факту, що обов`язок по утриманню виник саме після отримання судового наказу від 13.05.2021 року, що позивач єдина родичка, яка допомагає жінці, більш того жодних чеків на підтвердження витрат саме на утримання матері Позивач не надає. Наявність в родині позивача доньки-інваліда (яка не є спільною дитиною з Відповідачем) ніяк не впливає на розмір аліментів для [PERSON] , більш того, на момент отримання Позивачем судового наказу від 13.05.2021 року, така інвалідність вже існувала та була, звісно, відома позивачу. До того ж жодних чеків на підтвердження витрат саме на утримання доньки-інваліда позивач не надає. Вказана дочка [PERSON] має у власності трикімнатну квартиру у місті Харкові та значні кошти, а саме 534 000 гривень, отримані по договору позики від матері позивача, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав). Зміна матеріального стану позивача у зв`язку із виходом на пенсію (що також не підтверджується доказами), за словами позивача, відбулася з січня 2021 року, тобто за 5 місяців до отримання судового наказу від 13.05.2021 року, а тому з моменту видачі наказу, майновий стан позивача не змінився жодним чином. Перебування [PERSON] на диспансерному обліку у невролога, ортопеда та окуліста це факт, що підтверджується довідкою з медичної установи, доданої позивачем до позову, проте така довідка жодним чином не підтверджує потреби грошових витрат, пов`язаних з перебуванням на обліку, які можна підтвердити лише чеками та рецептами від лікарів, які позивачем не надані. Відвідування [PERSON] басейну за рекомендацією лікарів не підтверджується ані довідкою про відвідування, ані чеками про оплату таких занять, адже сам по собі факт відвідування занять не свідчить про їх оплатність, та окрім того на думку суду вказані витрати навіть за їх наявності можуть відноситися до додаткових витрат на утримання дитини. Зміна матеріального стану\~відповідача,\~а саме\~його поліпшення\~з моменту\~ отримання позивачем судового наказу від 13.05.2021 року також ніяк не доводиться [PERSON] . Відповідач стверджує, що з 13.05.2021 не купував ані нерухомості, ані автівок, ані предметів розкоші, не відкривав дипозитів тощо, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, щоб вказувало на поліпшення його матеріального стану з дати призначення аліментів. З 13.05.2021 року спільна з позивачем донька Софія не мала погіршення стану здоров`я, що призвело б до щомісячних витрат, не потребувала розвитку талантів, більш того, позивач забрала дитину з хореографічної школи, доказів відвідування інших гуртків чи витрат на лікування позивачем не надано. Позивач не надала підтвердження своїх фактичних витрат на дитину, які б доводили, що аліментного забезпечення у розмірі від доходів (заробітку) відповідача недостатньо для забезпечення спільної дитини усім необхідним. Окрім того, суд вважає, за необхідне звернути увагу, що позивач вказує про сплату аліментів зі сторони відповідача у розмірі, якому він вважає за необхідне, при цьому позивачем не вказано вимогу про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та не надано доказів, які б свідчили що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, визначених судовим наказом, матеріали справи також не містять відомостей чи пред`явлено судовий наказ до примусового виконання чи аліменти у визначеному розмірі сплачуються добровільно. Щодо доводів позивача, надані на вимогу суду, дані банківських установ свідчать, що від підприємницької діяльності відповідач отримує кошти, які надходять як власні кошти на особовий рахунок та використовуються ним на власні потреби та про це не було відомо позивачу при зверненні до суду на думку суду не може бути підставою для збільшення розмірі аліментів. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів ст. 180 СК України, зобов`язана спільно з Відповідачем утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а Позивач, не надає жодного доказу про участь у матеріальному забезпеченні спільної дитини особистими грошовими коштами. Окрім того,\~позивач посилається\~на \~погіршення її\~матеріально становища,\~при цьому у власності Позивача є дві квартири у місті Харкові, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав додається за №29476857 . До 14.09.2021 року позивачеві на праві приватної власності належала ще одна трикімнатна квартира [ADDRESS] . 14.09.2021 року позивач передає цю квартиру своїй доньці [PERSON] по договору даріння. У той же день, 14.09.2021 року, позивач укладає з донькою [PERSON] договір позики у простій письмовій формі, згідно якого Позивач передає дочці 534 000 гривень. У якості забезпечення договору позики 14.09.2021 року між матір`ю та донькою укладається іпотечний договір №60360381 від 14.09.2021, зареєстрований приватним нотаріусом Лавінда Н.О. з Харківського міського нотаріального округу що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 3 статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р., передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р., визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Можливість стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами визнаена ст. 194 СК України. Для стягнення аліментів за минулий час саме позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з Відповідача; ухилення Відповідача від утримання дитині. Згідно з постановою Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №748/2340/17 аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії». З позовної заяви [PERSON] не вбачається жодного належного доказу для підтвердження вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача до моменту звернення до Московського районного суду м.Харкова із заявою про видачу судового наказу, за якою судом було відкрито провадження у цивільній справі №643/8137/21 від 11.05.2021 року та видано судовий наказ 13.05.2021 року. Позивач, зверталась до Московського районного суду м.Харкова з позовною заявою про стягнення аліментів з Відповідача. Так, судом було відкрито провадження в цивільній справі №643/7594/18 від 12.06.2018 року. Проте сама ж позивач, за своїм волевиявленням, направила до суду процесуальний документ заяву про залишення позову без розгляду. В цьому випадку, позивач скористалась своїм правом на звернення до суду, реалізувала його та прийняла рішення просити суд залишити позов без розгляду. Окрім того, матеріали справи містять квитанції про надання матеріальної допомоги від [PERSON] в добровільному порядку, тобто до 11.05.2021 року, тобто моменту видачі судового наказу. Так, наприклад відповідно до меморіального ордену від 01.09.2020 року за №МВ68454947 [PERSON] перераховано [PERSON] грошові кошти в сумі 5\~000 грн., меморіальний ордер від 10.10.2020 року за №МВ73492838 на суму 5\~000 грн., меморіальний ордер № МВ№79325108 на суму 7\~000 грн., та інші, що повністю спростовую доводи позивача про ненадання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини та необхідність присудження аліментів за минулі 10 років. Матеріалами справи підтверджено добровільність сплати відповідачем аліментів на утримання доньки, відвідування батька з донькою санаторію, надані стороною відповідача докази про перерахунок грошових коштів датуються 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роками. Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України, окрім того відповідачем по справі підтверджено належними та допустимими доказами факт надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини до моменту присудження аліментів на підставі судового. Оскільки позивачем не надано суду вказаних вище доказів щодо дійсної наявності описаних вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed