Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

У червні адвокат Рубан Сергій Юрійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 травня 2000 року Семенівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №3. Від шлюбу мають спільну з відповідачем дитину, сина [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачем та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Сімейні відносини між сторонами повністю припинено. Мати дитини проживає окремо, не приймає участі у вихованні та утриманні сина, не надає добровільно матеріальну допомогу, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в судовому порядку. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була завчасно повідомлена шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://ab.mk.court.gov.ua, про причини неявки суд не повідомила, відзивів на позов чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслала. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як\~відповідач не\~з`явилась\~на судовий\~розгляд справи,\~хоча була\~завчасно повідомлена,\~причини її\~неявки судом\~визнані неповажними,\~крім цього,\~відзиву на\~позов у\~визначений ухвалою\~суду строк\~відповідач не\~надала,\~суд рахує\~за можливе\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що Семенівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області 08.05.2012 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №12 від 08.05.2012 року. На час розгляду судом справи дитина проживає з батьком в с.Семенівка Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №303 від 11.06.2024 року. У ч. 3\~ст. 3 ЦПК України\~визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказано в\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своєї дитини, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Так, відповідач будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання, відзиву на позов, своїх заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог, не подав. Будь-яких доказів на спростування заявленого позивачем розміру аліментів, також не подав. А тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі заявленому позивачем, а саме в розмірі частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За приписом\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на те, що відповідач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , працездатна, здорова, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, вона законом зобов`язана надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Проаналізувавши надані\~докази,\~ суд\~дійшов висновку,\~що стягнення\~з відповідача\~аліментів у\~розмірі 1/4\~частини його\~доходів не\~порушує інтереси\~дитини,\~її право\~на достатній\~життєвий рівень\~та забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини та\~є достатнім\~для її\~утримання,\~тому позов\~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини має\~бути задоволений\~повністю. Крім того, в силу ст.\~141\~ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивачка згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: approved