Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 05 жовтня 2013 року вони уклали шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні цінності та обов`язки з ведення спільного господарства. Протягом декількох років вони з відповідачем намагались зберегти свою сім`ю, але це їм не вдалося. З червня 2024 року позивач з дружиною проживають окремо, наразі шлюб існує формально, подальше збереження сім`ї вважає неможливим. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 05 вересня 2024 року о 10.30 год. У судове засідання 05 вересня 2024 року з`явились позивач та відповідач. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Зазначив, що необхідності у наданні строку на примирення не вбачає, оскільки подання позову - це виважене рішення. Також зазначив, що син наразі проживає з ним і після розірвання шлюбу також залишиться проживати з позивачем, оскільки має за цим місцем проживання усталені соціальні зв`язки, зокрема, відвідує школу. У подальшому, у разі виникнення питань, що стосуються місця проживання сина та порядку його виховання, вони будуть вирішуватись з відповідачем у мирному порядку шляхом взаємних домовленостей. Відповідач проти позову не заперечувала. Також зазначила, що їх сім`я з позивачем розпалась і подальше збереження їх шлюбу не має сенсу. Не заперечувала, що після шлюбу син залишиться проживати разом з батьком. Зауважила, що не дивлячись на те, що вони з чоловіком розлучаються, між ними існують доброзичливі стосунки, тож усі питання у подальшому, що будуть стосуватися їх сина, вони з позивачем будуть вирішувати спільно мирним шляхом. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 05 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2176. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. У шлюбі у позивача та відповідача [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Сторони вказують, що подальше спільне проживання та збереження їх родини є неможливим. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідач також не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для надання строку для примирення сторін немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачаі не заперечується відповідачем. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved