Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 21 серпня 2015 року між сторонами у Виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] ». В обґрунтування позову посилається на те, що 21 серпня 2015 року [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , у Виконавчому комітеті Кам?яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що було видано свідоцтво (серія [NUMBER] , видано 08 травня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). Позивач з відповідачем проживали однією сім`єю до березня 2024 року, після чого проживання однією сім`єю із відповідачем було фактично припинено. Від цього шлюбу дітей у сторін немає. Спільне життя у позивача з Відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів і загалом через неготовність до спільного сімейного життя. Спільне господарство сторонами разом не ведеться і практично не велося, спільного бюджету теж ніколи не було. Позивач зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Позивач в судове засідання 22.08.2024 року не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. При цьому, 18.07.2024 та та 07.08.2024 подала заяви, згідно яких просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 22.08.2024 року повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу проживання та SMS-повідомлення на номер телефону, вказаний у позовній заяві. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 21 серпня 2015 року у Виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №198. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого 08 травня 2024 року (повторно). Також до позову додано копію паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] від 15.10.2015 та копію її картки платника податків. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст.\~105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги, викладені позивачем у позовній заяві обставини, що позивач з відповідачем проживали однією сім`єю до березня 2024 року, після чого проживання однією сім`єю із відповідачем було фактично припинено. Від цього шлюбу дітей у сторін немає. Спільне життя у позивача з Відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів і загалом через неготовність до спільного сімейного життя. Спільне господарство сторонами разом не ведеться і практично не велося, спільного бюджету теж ніколи не було, а подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 263-265, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved