Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №05 від 09 січня 2013 року, визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей в окремі самостійні провадження. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини. Передано роз`єднані матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. У межах справи №752/9036/24 залишено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу позивач зазначає, що 09 січня 2013 року між ним та відповідачем Відділом реєстації актів цивільного стану Голосіївького районного управління юстциії у м. Києві було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , актовий запис № 05. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09 січня 2013 повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Як зазначає позивач, сімейне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя, сімейні обов`язки та несумісністю характерів. Протягом року подружжя не підтримує шлюбні стосунки та не веде спільного господарства. Шлюб існує формально. Спільні спроби зберегти сім`ю бажаних результатів не дали. Також, позивачем зазначено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки між ним втрачено почуття взаєморозуміння та любові. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року, окрім іншого, відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Крім того, 09 липня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якій остання зазначає, що не заперечує щодо заявлених позовних вимог та дає згоду на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09 січня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом №05 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Прізвище дружини після одруження не змінено. Сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 525. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе за наявності почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись, натомість відповідач надала до суду заяву, у якій просила позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved