Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 2031408257 в розмірі 61579,60 грн, з яких: - 39279,73 грн загальна сума боргу по тілу; - 22299,87 грн загальна сума боргу по відсотках; стягнути судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] уклала із АТ «ОТП БАНК» кредитний договір № 2031408257. 26.06.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2031408257 перейшло до позивача. Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2031408257, в сумі 61579,60 грн., з яких: - 39279,73 грн загальна сума боргу по тілу; - 22299,87 грн загальна сума боргу по відсотках. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 24.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач у позовній заяві просить здійчнювати розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. 03.09.2024 відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Приписи ч. 1 та 3 ст. 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормами ст. 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України, визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Правилами ст. 611 та ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Нормами ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 26.06.2020 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2031408257, умовами якого сторони погодили, що банк надає позичальнику кредит на наступних умовах: загальний розмір кредиту 48356,00 грн на споживчі цілі. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 40,00 % річних. Також, 26.06.2020 відповідачем було підписано: паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, анкету-заяву на отримання кредиту/оптимальний лист. Отже, належними та допустимими доказами доведено, що кредитний договір № 2031408257 від 26.06.2020 укладено та на його виконання відповідач отримала кредит. Зворотного матеріали справи не містять. 28.06.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2031408257 перейшло до позивача. Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2031408257, в сумі 61579,60 грн, з яких: - 39279,73 грн загальна сума боргу по тілу; - 22299,87 грн загальна сума боргу по відсотках. Позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2031408257 від 26.06.2020, згідно з яким заборгованість [PERSON] станом на 29.02.2024 становить в сумі 61579,60 грн, з яких: - 39279,73 грн загальна сума боргу по тілу; - 22299,87 грн загальна сума боргу по відсотках. Враховуючи, що відповідач користувалася наданими банком коштами, позовні вимоги визнала у поданій заяві, а тому суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.У зв`язкуіззадоволенням позову в повному обсязі на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 3028,00 судового збору.

Outcome: approved