Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

У червні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з цим позовом до відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2024 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обгрунтування позову представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначено, що 26.05.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78928463, котрий підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 4.1. кредитного договору. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №12 від 22.11.2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.21 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №78928463. З урахуванням наведеного, представник ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики №78928463 від 26.05.2023 року в загальній сумі 35 960 грн., з котрих: 10\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 25\~960,00 грн. сума заборгованості за відсотками та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням із судовою повісткою із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача у судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №78928463 (а.с.7-8). Кредитний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщених на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.п.5.1., 5.2. п.5 договору позики). Згідно п.1 вказаного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. За п.2 договору позики сума позики становить 10 000 гривень, строк позики - 15 днів, процентна ставка 2,5% (фіксована). Відповідно до умов договору дата надання позики 26.05.2023 року, дата повернення 10.06.2023 року, знижена процентна ставка /день, % (застосовується відповідно до умов програми лояльності)- 2,5%, процентна ставка за понад строкове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) - 2,70 %, пеня %/день (не застосовується в період карантину) 2,70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка,% -231834,66 %, орієнотована загальна вартість позики становить 13\~750,00 грн. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.4 договору). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору визначено дату видачі кредиту/дату платежу 26.05.2023 10.06.2023, за кількістю днів у розрахунковому періоді-15; чиста сума кредиту - 13\~750,00 грн., проценти за користування кредитом 3\~750,00 грн., реальна річна процентна ставка 231834,66%, загальна вартість кредиту 13\~750,00 грн. (а.с.9). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.10-11). 28.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.12), за змістом якої сторони погодили внести зміни до п.1.3 договору щодо повідомлення боржників про відступлення прав вимоги. 22.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №13 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.13) за змістом котрої сторони погодили загальну суму прав вимоги, що відступається згідно реєстру боржників №12 від 22.11.2023 року (без зазначення суми у грн.). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників №12 від 22.11.2023 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року визначено, що на виконання п.1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від «14» червня 2021 року, укладеного між клієнтом та фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №12 (без зазначення кількості боржників), після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від «14» червня 2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.14). Відповідно до витягу з реєстру боржників №12 від 22.11.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість [PERSON] за договором позики №78928463 становить в сумі 35\~960,00 грн., з котрих: 10 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 25\~960,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.15). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №78928463 від 26.05.2023 за період з 22.11.2023 року по 30.04.2024, проведеного позивачем, [PERSON] має заборгованість за договором в розмірі 35\~960,00 грн., з котрих: 10 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 25\~960,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.16). Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, а саме: за договором позики №78928463 в розмірі 35\~960,00 грн., з котрих: 10 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 25\~960,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Оскільки, відповідач добровільно не погасив існуючу заборгованість ні перед первісним кредиторами, ні перед позивачем після набуття права вимоги останнім, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з цим позовом. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України та ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитними договорами особою яка набула таке право відповідно до договорів факторингу. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту. Судом встановлено, що відповідачем укладено договір позики №78928463 від 26.05.2023 року. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника (відповілача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено,що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526,530,610, ч. 1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №78928463 від 26.05.2023 року та позивачем надано суду: копію договору позики №78928463 від 26.05.2023 року (а.с.7-8); копію додатку №1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78928463 від 26.05.2023 року таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.9).; копію договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (а.сю 10-11); копію додаткової угоди №2 від 28.07.2021 року до договору факторингу від 14.06.2021 року (а.с.12); копію додаткової угоди №13 від 22.11.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.13); копію акту прийому-передачі реєстру боржників №12 від 22.11.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.14); копію витягу з реєстру боржників №12 від 22.11.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.15); розрахунок заборгованості за кредитним договором №78928463 від 26.05.2023 року. Проте, суд уважає, що вказані вище докази не підтверджують вимоги позивача за договором позики №78928463 від 26.05.2023 року у заявленому розмірі, оскільки позивач не надав жодних первинних документів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами. Так, надані Витяг з реєстру боржників №12 від 22.11.2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, складений ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», без підписів ТОВ «ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» є одностороннім та не містить будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор за договорами позики. Зазначені витяги не підписані фактором, тому суд не може розцінювати такі витяги як належний доказ того, що саме у такому вигляді був укладений та погоджений реєстр боржників до кожного з договорів факторингу. Крім того, в доданих до позову акті прийому-передачі Реєстру Боржників №12 від 22.11.2023 року та Реєстру боржників №12 від 22.11.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року не зазначена навіть загальна сума заборгованості, яка уступається фактору. Крім того, відсутні докази реального виконання умов договору факторингу, а саме обумовленої ціни сплати за продаж заборгованостей. Таким чином, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведені факти передачі кредиторами права грошової вимоги до відповідача\~Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~у заявленому позивачем розмірі. Згідно із умовами договору факторингу клієнт передає фактору документацію, що стосується заборгованостей та є необхідною для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, а саме: електронні документи, що стосуються заборгованостей окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта до боржників по заборгованостям, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, а саме: договорів позики, детальні розрахунки заборгованості по договору позики на дату відступлення права вимог. Тобто при укладенні договору факторингу позивач (фактор) володіє повною інформацією щодо кредитної справи кожного боржника в тому числі і первинними документами, що підтверджують факт надання коштів у кредит та відповідно заборгованості за кредитними договорами. Суд зазначає, що саме первинні документи, що оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є тими, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір. Водночас ч.1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують перерахування коштів на рахунок відповідача та здійснення будь-якого руху коштів по рахунку відповідача. Згідно з вище указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Водночас, позивач звертаючись до суду не надав таких доказів та не обґрунтував неможливість їх подання та не звертався із клопотанням про їх витребування. Надані ж позивачем розрахунки заборгованості не є тими первинними документами, що підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів та відповідно заборгованості відповідача за кредитними договорами, оскільки є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Такі розрахунки заборгованості суд розцінює як внутрішні документи фінансової установи, що жодним чином не підтверджують, як факт надання кредиту, так і виниклу заборгованість за кредитними договорами. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, позивач належними та допустимими доказами не довів наявність заборгованості відповідача у заявленому розмірі. Суд враховує факт того, що позивачем не додані первинні належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів від первісного кредитора та неповернення або часткового повернення кредиту, якими є документи первинної бухгалтерської документації (виписка по рахунку, платіжні документи щодо перерахування коштів на рахунки відповідача). Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість заявлених вимог. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Оскільки суд дійшов висновку про відмову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову, судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: dismissed