Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 13\~293,19 грн. Позов мотивований тим, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» є оператором газорозподільної системи, що на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз». Посилається на те, що Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Відповідно до п.1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до\~Закону України «Про ринок природного газу»\~і Кодексу ГРС. Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст.ст.\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України\~шляхом приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Зазначає, що між сторонами укладено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір). Фактом приєднання побутового споживача [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є фактичне споживання природнього газу, що підтверджується фінансовим станом відповідача та фотофіксацією показників лічильника. З 01.01.2021 року річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього\~Кодексу. АТ «Закарпатгаз» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало боржнику послуги розподілу природного газу, однак боржник не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, внаслідок чого за період з січня 2020 по листопад 2023 утворилась заборгованість в розмірі 13\~293,19 грн. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 13\~293,19 грн. та судові витрати у сумі 3\~028,00 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 15.08.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволені позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заявленого зазначила, що позивач в порушення п. 6.6 Типового договору рахунків відповідачу не виставляв та не направляв. Також зазначила, що позивачем не надано доказів, що у нього на законних підставах перебуває газорозподільна система, володіючи якою позивач надає послуги з постачання природного газу відповідачу, а також, що вказана система підключена до вказаної газорозподільної системи ГРМ, не надано доказів, що саме позивач є оператором ГРМ, який уповноважений надавати послуги з розподілу природного газу, в тому числі в домоволодінні відповідача. Розрахунок заборгованості за надання послуги є неналежним та надуманим. Та зазначила, що позивачем пропущено строки позовної давності на звернення до суду. Зазначила, що за таких підстав позовна заява про стягнення боргу - задоволенню не підлягає, оскільки - підставою для задоволення позову є врахування всіх обставин справи, а сторона позивача не довела належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ті обставини, на які вона посилається, а також на існування порушеного права Представник позивача в судове засіданні не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини не явки до суду не повідомили. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» та [PERSON] був укладений Типовий договір розподілу природного газу шляхом приєднання споживача до опублікованого в друкованому виданні умов такого договору. Фактом приєднання споживача [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є документально підтверджене споживання природного газу. З роздруківки з особового рахунку о/р [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] встановлено, що станом на листопад 2023 року заборгованість становить 13\~293,19 грн. Відповідно до ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Слід зазначити, що будь - які інші докази, окрім зазначених вище, суду подані не були, відтак у суду з урахуванням принципу диспозитивності відсутні підстави для збирання доказів, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] на підставі п.п. 4, 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 (із змінами і доповненнями), є споживачем послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.п. 5, 10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст.40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно пункту 1 глави 1 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498НКРЕКП (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6 розділу VI Договору розподілу природного газу). Згідно пп. 1 п. 7.4 Договору Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені Договором. Відповідно до пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС «припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача...». Згідно п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. AT «Закарпатгаз» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало Відповідачу послуги з розподілу природного газу. В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів Відповідачем не проведена оплата послуг розподілу природного газу, внаслідок чого за період з січня 2020 по листопад 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 13\~293,19 грн., про що свідчить досліджений судом розрахунок боргу. Згідно п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надаються Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності". Відповідно до п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. Згідно п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що споживач, який отримує послуги з розподілу природного газу, зобов`язаний їх оплачувати. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 13\~293,19 грн. є підставними та обґрунтованими, а тому дана сума підлягає стягненню на користь позивача. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частинами четвертою, п`ятою\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За загальним правилом частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої\~статті 261 ЦК України\~при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. При цьому,\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними\~постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.\~\~Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину, позовні вимоги з січня 2020 року заявлені в межах строку позовної давності. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2\~684,00 грн. судового збору сплаченого позивачем при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved