Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовська Т. Л. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та усунення від права на спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла рідна сестра позивачки [PERSON] , яка проживала і була зареєстрована за адресою в [ADDRESS] . На час смерті разом з [PERSON] також проживав і був зареєстрований її чоловік [PERSON] . 12 червня 1971 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 1991 року [PERSON] придбано квартиру за адресою [ADDRESS] . 05 лютого 1992 року видано реєстраційне посвідчення про те, що квартира за адресою [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] . Позивачка вважає, що за час перебування в шлюбі та на момент смерті [PERSON] на праві спільної сумісною власності подружжя володіла та користувалась і розпоряджалась 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Тому, враховуючи вищенаведене, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини квартири за адресою [ADDRESS] . В силу вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відтак, враховуючи, що дітей у подружжя не було, а батьки [PERSON] померли, то чоловік [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 30 жовтня 2023 року залишеним без змін на підставі ухвали Тернопільського апеляційного суду від 31 січня 2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному вбивстві [PERSON] , та призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 1224 ЦК України, не мають права, на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Враховуючи, той, факт, що [PERSON] умисно позбавив життя спадкодавця [PERSON] , такий немає права на спадкування 1/2 частки квартири [ADDRESS] . [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 19 січня 1967 року серії [NUMBER] від 15 жовтня 1949 року, серії [NUMBER], та свідоцтвами про одруження в якому зазначаються зміну прізвищ [PERSON] та [PERSON] , а саме: свідоцтво про укладання шлюбу від 11 квітня 1973 року, серії [NUMBER] та свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Враховуючи, те, що [PERSON] умисно позбавив життя спадкодавця за законом, а саме [PERSON] та вироком Тернопільського міськрайонного суду його визнано винуватим у вчиненні умисного вбивства своєї дружини, із врахуванням ст. 1224 ЦК України, позивачка вважає, що є підстави для усунення [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] . У грудні 2023 року [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т. Л. 16 січня 2024 року нотаріусом видано постанову № 01/01-16 про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] ,. померлої [INFO] , у зв`язку із пропускам строку для прийняття спадщини оскільки у встановлений законодавством термін [PERSON] не звернулася із заявою про прийняття спадщини. Позивачка довгий час проживає в [ADDRESS], близько 60-ти кілометрів від міста Тернополя. Окрім цього, починаючи із 2005 року перебуває під наглядом у лікарів, у зв`язку із невиліковним захворюваннями ніг та цукровим діабетом. Дані захворювання призвели до виразок, утворених на гомілках, і вплинуло на ходьбу. Більше ніж два роки [PERSON] не може пересуватись без сторонньої допомоги, потребує постійного догляду, дані обставини і вплинули на те, що остання не могла із об`єктивних причин приїхати в м. Тернопіль до нотаріуса для звернення із заявою про прийняття спадщини. Окрім цього, [PERSON] коли дізналась про насильницьку смерть своєї рідної сестри, її стан здоров`я значно погіршився, появилась депресія і страх. Вона не могла змиритись із такою смертю і дуже важко переживала і переживає по сьогоднішній день. У зв`язку із захворюваннями позивачка не мала можливості бути присутньою на похоронах померлої сестри. В процесі досудового розслідування та судового розгляду по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні умисного вбивства, потерпілою у даному кримінальному провадженню була визнана донька [PERSON] та племінниця померлої [PERSON] , оскільки позивачка не могла прибути у судове засідання. Разом з цим, позивачка не мала документів, які б давали підстави звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не знала де вони знаходяться. Доступ до квартири померлої [PERSON] , де знаходилися документи був обмежений. Потрапити до квартири померлої рідні позивачки змогли лише після ухвалення вироку Тернопільським міськрайонним судом. Тому, враховуючи вище наведене, позивачка вважає, що причини пропуску нею строку для прийняття спадщини є поважними. Відтак, [PERSON] просить суд усунути від права на спадкування [PERSON] , [INFO] на спадкове майно, а саме частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визначити [PERSON] додатковий строк в три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі № 607/3856/24; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 16 травня 2024 року, постановлено витребувати від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т. Л. інформацію щодо заведення спадкової справа після померлої [INFO] [PERSON] ; щодо складання [PERSON] , померлою [INFO] заповітів. 04 липня 2024 року судом зареєстровано лист приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т. Л., який надійшов на виконання ухвали суду від 16 травня 2024 року із запитуваною інформацією. 11 липня 2024 року судом зареєстровані пояснення, подані через підсистему «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] - адвокатом Матусом Т. А. у яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що позивачка не наводить поважних підстав, у зв`язку з якими вона не прийняла спадщину. Так, у позовній заяві сторона позивача зазначає, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] у відстані близько 60 кілометрів від міста Тернополя. Також стверджує, без надання відповідних доказів та роз`яснень, про те, що з 2005 року перебуває під наглядом у лікарів у зв`язку із невиліковним захворюванням ніг та цукровим діабетом. Однак, сторона позивача не зазначає, яким саме чином невиліковне захворювання ніг та цукровий діабет не надали можливості [PERSON] особисто звернутися із заявою про прийняття спадщини, що вона і зробила у грудні 2023 року. Окрім того, особисте звернення із заявою про прийняття спадщини не означає лише особистий візит до приватного чи державного нотаріуса. Натомість таку заяву можна відправити засобами поштового зв`язку, що, знову ж таки, позивачка і зробила у грудні 2023 року. Твердження [PERSON] про те, що дізнавшись про смерть сестри у позивачки з`явилася депресія та страх не доведено жодними доказами. Окрім того, дане твердження лише підтверджує, що позивачці було одразу відомо коли померла [PERSON] . В даному випадку відсутні докази про те, що [PERSON] перебувала в такому стані здоров`я, що не могла подати заяву про прийняття спадщини особисто або засобами поштового зв`язку, як і того, що на момент звернення до нотаріуса стан її здоров`я змінився в кращу сторону, і як наслідок вона змогла подати відповідну заяву. Так як позивачка не є учасником спадкових правовідносин, оскільки не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, та не подала такої заяви на підставі рішення суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого, то відповідно на даний момент, її право не порушено та вимога про усунення від спадкування є передчасною. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 30 липня 2024 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивачки, адвокат Бабій Н. І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та просив задовольнити. Представник відповідача, адвокат Матус Т. А. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав наведених у письмових поясненнях. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовська Т. Л. в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Качківською с/р Ямпільського району Вінницької області 19 січня 1967 року. 14 квітня 1973 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Міськ. бюро ЗАГС 14 квітня 1973 року . [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дзигівською сель ЗавСу Ямпільського району Вінницької області 14 жовтня 1949 року. 12 червня 1971 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Міськ. бюро ЗАГС 14 квітня 1973 року. 30 жовтня 1991 року між Виконкомом Тернопільської міської Ради народних депутатів та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , вказаний договір зареєстрований в реєстрі за № 2-4686 та посвідчений державним нотаріусом Тернопільської державної нотаріальної контори Мартюк Л. С. На підставі цього договору видано начальником Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації 05 лютого 1992 року реєстраційне посвідчення на квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла у віці 73 років, що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 січня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 30 жовтня 2023 року вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, справа № 607/6053/23, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. З вироку суду вбачається, що смерть потерпілої [PERSON] настала внаслідок протиправних умисних дій [PERSON] . Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 31 січня 2024 року, справі № 607/6053/23, апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] - залишено без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 30 жовтня 2023 року - щодо [PERSON] без змін. Згідно довідки КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги Переволоцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини» № 14 від 13 лютого 2024 року, [PERSON] з 2005 року знаходиться під наглядом закладу у зв`язку із хворобою. 04 липня 2024 року на запит суду від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т. Л. надійшов лист № 35/01-16 від 04 квітня 2024 року із копіями матеріалів спадкової справи № 04, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Вбачається, що 16 січня 2024 року за № 04/2024 до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т. Л. надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини після померлої сестри [PERSON] за законом, на підставі якої і було заведено спадкову справу № 04/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75440557 від 16 січня 2024 року, заповіти вчинені [PERSON] відсутні, як і відсутні інші спадкові справи що майна [PERSON] на підставі яких могли б бути видані свідоцтва про право на спадщину, що вбачається із інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75440568 від 16 січня 2024 року. Приватний нотаріус Серкізовська Т. Л. постановою від 16 січня 2024 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , мотивуючи відмову тим що заявниця не була зареєстрована на момент смерті з сестрою [PERSON] , а тому вважається такою що пропустила строк для прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального і процесуального права. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2023 року у справі № 345/4153/22 (провадження № 61-9356св23) зазначено, що: «лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачці було відомо про дату та обставини смерті її рідної сестри [PERSON] , це стверджується і самою позивачкою у змісті позовної заяви. Проте, як покликається сторона позивача, [PERSON] через стан здоров`я, душевні хвилювання та за відсутності документів, які знаходилися у квартирі померлої сестри, не могла звернутися до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини у строк, визначений законом. Так, правилами ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 7 наведеної статті, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду. Позивачка, на обґрунтування своїх доводів про незадовільний стан здоров`я, що стало причиною несвоєчасного її звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, подала довідку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Переволоцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини» № 14 від 13 лютого 2024 року. За змістом цієї довідки [PERSON] з 2005 року знаходиться під наглядом закладу у зв`язку із хворобою. З даної довідки також вбачається, що є порушення ходьби та інші захворювання, проте не вказано, що у зв`язку з цими захворюваннями позивачка обмежена у пересуванні, позбавлена можливості писати чи в інший спосіб висловлювати свою волю на вчинення певних дій. Отож, вказана довідка не обґрунтовує доводи [PERSON] про поважність пропуску нею строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Крім того, як слідує із заяви від [PERSON] про прийняття спадщини після померлої сестри [PERSON] за законом від 16 січня 2024 року, адресованої до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т. Л., яка наявна у матеріалах спадкової справи, позивачка звернулася до нотаріуса через представника, що було встановлено також у судовому засіданні. Наведене свідчить про те, що у [PERSON] не було перешкод для звернення до нотаріуса у строк, який передбачено законом для прийняття спадщини. Також у своїй заяві [PERSON] повідомила нотаріусу, що правовстановлюючі документи будуть надані пізніше, що суперечить твердженню позивачки, що вона не могла звернутися із заявою про прийняття спадщини без правовстановлюючих документів. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При матеріалах спадкової справи № 04/2024, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , міститься нотаріально посвідчена довіреність, надана [PERSON] на ім`я [PERSON] щодо представлення її інтересів, яка посвідчена 04 січня 2024 року в м. Бучачі приватним нотаріусом Чортківського нотаріального округу Тернопільської області Іванів Л. І. З цієї заяви вбачається, що [PERSON] мала змогу скористатися послугами нотаріуса у м. Бучач Чортківського району Тернопільської області, якнайближче до місця свого проживання, що також свідчить про неповажність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини. З урахуванням обставин, встановлених судом, шестимісячний строк подання позивачкою заяви про прийняття спадщини сплив, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через представника з пропуском такого строку і поважних причин на обґрунтування пропуску такого строку суду не навела. На час звернення до нотаріальної контори стан здоров`я позивачки не змінювався, на лікуванні вона не перебувала, а тому відсутні підстави для висновку, що хвороба [PERSON] була об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд приходить до переконання, що позивачка без поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Щодо вимоги [PERSON] про усунення [PERSON] від права спадкування за законом, суд зазначає наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року в справі № 206/68/15-ц (провадження № 61-2254св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2018 року в справі № 441/509/16 (провадження № 61-27049св18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 вересня 2020 року у справі № 534/1318/17 (провадження № 61-1821св19) зазначено, що: «вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Оскільки позивач не довела в установленому законом порядку, що вона є особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, а також не зверталася з позовом про одержання права на спадкування, суди першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок про безпідставність такої вимоги». Нормами матеріального права беззаперечно визначено, що не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя (частина перша статті 1224 ЦК України). 30 жовтня 2023 року вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, справа № 607/6053/23, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. З вироку суду вбачається, що смерть потерпілої [PERSON] настала внаслідок протиправних дій [PERSON] . Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 31 січня 2024 року, справа № 607/6053/23, апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] - залишено без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 30 жовтня 2023 року - щодо [PERSON] без змін. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене [PERSON] може бути усунутий від спадкування після померлої [INFO] [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1224 ЦК України. Проте, у виниклих правовідносинах усунення відповідача від спадкування, не вплине на права та обов`язки [PERSON] , оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини і пропуск цього строку мав місце без поважних причин, про що суд виснував вище, а тому в цій частині позовних вимог судом не встановлено порушення прав [PERSON] . Відтак, оскільки позивачка не заявила про своє право на спадщину після смерті [PERSON] у строк, визначений законом, пропустила його без поважних причин, позовна вимога [PERSON] до [PERSON] про усунення останнього від спадкування після померлої [INFO] [PERSON] до задоволення не підлягає, є безпідставною в силу того, що позивачка не є спадкоємцем у спірних правовідносинах, а відтак її право в цій частині позовних вимог не порушене і не підлягає захисту. Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції слід віднести на [PERSON] .

Outcome: dismissed