Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2023 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 39593306, р/р [NUMBER] в філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО302076) заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 у розмірі 21530,73 грн., 3% річних у розмірі 132,46 грн., інфляційних втрат у розмірі 650,42 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 39593306, р/р [NUMBER] в АТ «БАНК АЛЬЯНС») 268,40 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. У подальшому, Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2024 року поновлено [PERSON] строк для подання заяви про скасування судового наказу. Заяву [PERSON] про скасування судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області від 29.03.2023 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут»\~заборгованості за послугу споживання природного газу - задоволено. Судовий наказ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області від 29.03.2023 року у справі №127/7207/23 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» заборгованості за послугу споживання природного газу скасовано. Разом з тим,19.08.2024 року на адресу суду від представника боржника [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, у якій представник просив суд, на підставі ст.270 ЦПК України, стягнути з стягувача ТОВ «Вінницягаз збут» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 5\~161,40 грн. 27.08.2024 року на адресу суду від представника стягувача [PERSON] надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, представник просив суд врахувати що ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між уасниками наказного провадження. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи та заяви, суд дійшов такого висновку. Щодо вимоги предствника боржника [PERSON] про стягнення на користь боржника судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За змістом ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження. У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України). Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Указаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі та за правилами наказного провадження стягувач у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат. Оскільки в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. При цьому ч. 2 ст. 164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в стягненні на користь боржника судових витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки зі змісту норм ЦПК України вбачається, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються. У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу також слід відмовити, тому що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника у разі пред`явлення ним заяви про видачу судового наказу до боржника. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed