Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] , представник адвокат Трофименко Марина Володимирівна до Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦМВС в Миколаївській області (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр МВС № 4845 (ТСЦ МВС № 4845) та до Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦМВС у Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр МВС № 1243 (ТСЦ МВС № 1243), третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" про захист прав споживачів, а саме позивач просив визнати виконаним договір фінансового лізингу від 14.11.2018 року № НАН0А!00000093 та визнати за позивачем право власності на автомобіль КІА вартістю 112500 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26.08.2023 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено Договір № б/н купівлі - продажу предмета лізингу. Даний Договір укладено на виконання Договору фінансового лізингу № НАН0А!00000093 від 14.11.2018, Графіку платежів № НАН0А100000093 від 14.11.2018 (далі - Договір лізингу) щодо передачі права власності Покупцю на транспортний засіб - Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007). Відповідно до п.1.1 Договору у зв`язку з повним розрахунком між Покупцем і Продавцем за Предмет лізингу до дати укладення цього договору шляхом виплати Покупцем усієї вартості Предмету лізингу за Договором лізингу, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2. Договору Продавець підтверджує, що Товар на момент укладення даного договору належить йому на праві власності, Товар не новий та був у використанні, що у відношенні його, на момент укладення даного Договору, немає прав третіх осіб. Товар не перебуває в заставі, під арештом, на нього немає яких - небудь інших існуючих зобов`язань та обтяжень. Відповідно до п. 2.2. Продавець зобов`язувався передати Покупцю Товар у строк не пізніше 5 (п`яти робочих) днів з моменту підписання даного Договору. , Згідно п. 4 Договору загальна вартість Товару становить 112 500, 00 грн. Додатком 2 до вказаного Договору між сторонами цього ж дня, тобто 26.08.2023 року, було складено та підписано Акт приймання - передачі транспортного засобу, відповідно до якого транспортний засіб Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007) було передано позивачу. Окрім цього між сторонами було підписано Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу. Цим Актом сторони засвідчили, що всі зобов`язання відповідно до Договору № НАН0А 100000093 від 14.11.2018 було належним чином виконано, претензій стосовно Договору та зобов`язань за ним Сторони не мають. Лізингоодержувач повністю сплатив Лізингодавцю всі належні до сплати платежі за Договором. Предмет лізингу - автомобіль Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007) разом з відповідними документами було передано у власність Лізингоодержувачу. 26.08.2023 року АТ КБ "ПриватБанк" було винесено Наказ № НАН0А 100000093 "Про перереєстрацію транспортного засобу Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007). Даним Наказам було наказано провести перереєстрацію АТ КБ "ПриватБанк" транспортного засобу Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007) та доручити вказану дію [PERSON] в сервісному центрі МВС, для чого позивачу видано відповідну довіреність. Після цього в листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр МВС № 4845 (ТСЦ МВС № 4845) щодо перереєстрації автомобіля Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007) на підставі Договору фінансового лізингу№ НАН0А!0000093 від 14.11.2018 року, лізингодавцем за яким є АТ КБ "ПриватБанк". Однак, листом від 17.11.2023 року № 31/П-12-14-5-2023 [PERSON] відмовлено в перереєстрації вищевказаного транспортного засобу з підстав перебування АТ КБ "ПриватБанк" в Єдиному реєстрі боржників. В лютому 2024 року позивач повторно звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр МВС № 1243 (ТСЦ МВС № 1243) з метою перереєстрації транспортного засобу. Листом від 02.02.2024 року № 31/29-1243-П-39 [PERSON] отримав повторну відмову з аналогічних підстав. Таким чином маючи у своєму користуванні транспортний засіб Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007), виконавши всі взяті на себе зобов`язання щодо сплати його вартості, позивач не може по причинам, які від нього не залежать, зареєструвати право власності на себе, чим порушено його право власності на майно. У зв`язку з чим змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 24 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 19.07.2024 року відповідач у справі начальник Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області ( філія ГСЦ МВС) скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. 02.08.2024 року відповідач у справі представник Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях ( філія ГСЦ МВС) скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до суду не з`явились, письмових пояснень не надали. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 26.08.2023 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено Договір № б/н купівлі - продажу предмета лізингу ( а.с. 6). Даний Договір укладено на виконання Договору фінансового лізингу № НАН0А!00000093 від 14.11.2018, Графіку платежів № НАН0А100000093 від 14.11.2018 (далі - Договір лізингу) щодо передачі права власності Покупцю на транспортний засіб - Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007). Відповідно до п.1.1 Договору у зв`язку з повним розрахунком між Покупцем і Продавцем за Предмет лізингу до дати укладення цього договору шляхом виплати Покупцем усієї вартості Предмету лізингу за Договором лізингу, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2. Договору Продавець підтверджує, що Товар на момент укладення даного договору належить йому на праві власності, Товар не новий та був у використанні, що у відношенні його, на момент укладення даного Договору, немає прав третіх осіб. Товар не перебуває в заставі, під арештом, на нього немає яких - небудь інших існуючих зобов`язань та обтяжень. Відповідно до п. 2.2. Продавець зобов`язувався передати Покупцю Товар у строк не пізніше 5 (п`яти робочих) днів з моменту підписання даного Договору. , Згідно п. 4 Договору загальна вартість Товару становить 112 500, 00 грн. Додатком 2 до вказаного Договору між сторонами цього ж дня, тобто 26.08.2023 року, було складено та підписано Акт приймання - передачі транспортного засобу, відповідно до якого транспортний засіб Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007) було передано позивачу ( а.с. 7). Окрім цього між сторонами було підписано Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу. Цим Актом сторони засвідчили, що всі зобов`язання відповідно до Договору № НАН0А 100000093 від 14.11.2018 було належним чином виконано, претензій стосовно Договору та зобов`язань за ним Сторони не мають. Лізингоодержувач повністю сплатив Лізингодавцю всі належні до сплати платежі за Договором. Предмет лізингу - автомобіль Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007) разом з відповідними документами було передано у власність Лізингоодержувачу ( а.с. 8). 26.08.2023 року АТ КБ "ПриватБанк" було винесено Наказ № НАН0А 100000093 "Про перереєстрацію транспортного засобу Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007) ( а.с. 9). В листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр МВС № 4845 (ТСЦ МВС № 4845) щодо перереєстрації автомобіля Кіа Сегаtо (VIN номер [NUMBER] , рік випуску 2007) на підставі Договору фінансового лізингу№ НАН0А!0000093 від 14.11.2018 року, лізингодавцем за яким є АТ КБ "ПриватБанк". Однак, листом від 17.11.2023 року № 31/П-12-14-5-2023 [PERSON] відмовлено в перереєстрації вищевказаного транспортного засобу з підстав перебування АТ КБ "ПриватБанк" в Єдиному реєстрі боржників ( а.с. 13). В лютому 2024 року позивач повторно звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр МВС № 1243 (ТСЦ МВС № 1243) з метою перереєстрації транспортного засобу. Листом від 02.02.2024 року № 31/29-1243-П-39 [PERSON] отримав повторну відмову з аналогічних підстав ( а.с. 14). Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Частиною першою статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У статті 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 28.11.2018 по справа № 662/397/17 про визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту вказав, що правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком. Згідно з пунктом 3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Відповідно до пункту 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно з пунктом 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника, а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби; інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону. Крім того, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, зокрема, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин тощо ( п. 8 Порядку № 1388 у редакції, чинній на час звернення заявника до суду ). Відповідно до пункту 5.7 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року №379 (далі - Інструкція № 379), на підставі документів, що підтверджують встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в Центрі, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами, таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, або інформацію про реєстрацію яких несанкціоновано внесено до автоматизованої бази даних АІС «Автомобіль» та (або) Єдиного державного реєстру Державтоінспекції, працівники Центру оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи до органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки. З системного аналізу наведених правових норм чинного законодавства слідує, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). Таким чином, з вищевстановленого передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів, зокрема, документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також цієї нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин. Таким чином, позивач на законних підставах набула право власності на автомобіль, але без проведення його реєстрації в уповноважених органах МВС. Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 цього Кодексу визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. 01 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 911/1278/20 (ЄДРСРУ № 107215857) досліджував питання щодо моменту виникнення у особи права власності на транспортний засіб. В даній справі судом встановлено, що системний аналіз положень статей 317, 319, 321 ЦК України, статті 34 Закону України «Про дорожній рух», Порядку № 8 свідчить про те, що такі правові норми визначають не відмінний від статті 334 ЦК України момент виникнення у особи права власності на транспортний засіб, а лише обов`язок власника (тобто,- особи яке вже набула майнові права на вказаний об`єкт) здійснити його реєстрацію. Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що положеннями статті 34 Закону України «Про дорожній рух» та вказаного вище Порядку № 8 регулюються та встановлюються обов`язки власників транспортних засобів та осіб, які використовують їх на законних підставах, зокрема, щодо зняття з реєстраційного обліку, реєстрації транспортного засобу тощо. Однак реєстрація транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах не впливає на набуття особою права власності на нього. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір купівлі-продажу транспортного засобу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.12.2020 у справі № 278/3640/18 (провадження № 61-11481 св20), суд аналізуючи положення статті 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух», зробив такий висновок: «... правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує». Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 Цивільного кодексу України, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Відповідач у цій справі проводить лише державну реєстрацію (перереєстрацію) та зняття з обліку транспортних засобів, і між позивачем та відповідачем не існує будь-яких цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим сервісний центр не може бути особою, яка не визнає, порушує або оспорює право позивача на транспортний засіб. Із наведеного слідує, що між сторонами відсутній будь-який цивільно-правовий спір стосовно права власності на спірний автомобіль, оскільки відповідач є органом державної влади, який здійснює лише реєстраційні дії щодо цього майна, не є учасником цивільно-правих відносин, а отже і особою, яка не визнає, порушує або оспорює право позивача на транспортний засіб. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 161/19385/19 (провадження № 61-10739св20) та постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 757/35505/17-ц (провадження № 61-32445св18). У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених позивачем та підтверджених дослідженими судом доказами. Проте, позов [PERSON] заявлений до неналежних відповідачів, які не оспорюють право власності позивача на транспортний засіб, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Судові витрати вирішуються згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed