Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

АТ "АКЦЕНТ-БАНК" (скорочена назва АТ "А-Банк") звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.01.2017 року в розмірі 47 781,71 грн. З позовної заяви вбачається, що 23.01.2017 року [PERSON] подала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання кредиту. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею і банком кредитний договір. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконав. Відповідачка умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, тому станом на 29 червня 2024 року у неї виникла заборгованість в сумі 47 781,71 грн, з яких: 44 988,51 грн - заборгованість за кредитом; 2793,20 грн - заборгованостість по відсотках. АТ "АКЦЕНТ-БАНК" просить стягнути з відповідачки 47 781,71 грн заборгованості за кредитом та відсотками і 3028,00 грн судових витрат. На стадії підготовки справи до судового розгляду судом встановлено, що відповідачка [PERSON] у 2022 році змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв`язку з одруженням. Тому в рішенні суду вказане дійсне прізвище відповідачки - [PERSON] . Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи судом, в судове засідання не з`явилась, не подала суду відзив на позовну заяву. Дослідивши позовні вимоги, письмові докази, суд приходить до наступного. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Між сторонами виникли кредитні зобов`язання, які регулюються ст. 1054 ЦК України, так як 23 січня 2017 року між АТ "АКЦЕНТ-БАНК" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.9). З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.5-8) та виписки по картці (а.с.10-21) вбачається, що станом на 29.06.2024 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № б/н від 23.01.2017 року становить 47 781,71 грн, з яких: 44988,511 грн - заборгованість за кредитом; 2793,20 грн - заборгованостість по відсоткам. У Анкеті-заяві від 23 січня 2017 року, підписаній сторонами, відсутня інформація про те, яка кредитна картка видана відповідачці, відсутні умови договору про встановлення розміру відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх сплати, хоча банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості - відсотки за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З довідки за картами, виданої АТ"АКЦЕНТ-БАНК", вбачається, що [PERSON] був відкритий рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] зі строком дії до березня 2022 року, № [NUMBER] зі строком дії до вересня 2020 року, № [NUMBER] зі строком дії до березня 2027 року (а.с.22). З довідки за лімітами, виданої АТ "АКЦЕНТ-БАНК", вбачається, що за [PERSON] рахується Кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC00000840548) від 23.01.2017 року. За період з 23.01.2017 року по 29.06.2024 року за вказаним кредитним договором встановлювались такі ліміти: 23.01.2017 р - 5400,00 грн; 19.12.2017 р - 6000,00 грн; 07.04.2018 р - 8000,00 грн; 229.09.2018 р - 11000,00 грн; 25.01.2019 р - 13000,00 грн; 06.09.2019 р - 33000,00 грн; 24.01.2020 р - 50000,00 грн. 19.06.2024 р - банком кредитний ліміт було зменшено до суми 47890,00 грн (а.с.23). Позивач не надав доказів про те, які Тарифи і які відсотки були погоджені А-Банком з відповідачкою при підписанні Анкети-заяви, а також, що саме наданий суду Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ним, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку і що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків та, зокрема, у зазначеному в цих документах розмірі і порядку нарахування. Також суд вважає, що Витяг з Тарифів користування кредитною карткою "Універсальна", "Універсальна GOLD" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК", які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms, не містять підпису відповідачки, не конкретизують, який саме Тариф обслуговування та який вид кредитної картки застосований до правовідносин з відповідачкою, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.01.2017 р. шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у формі відсотків за користування кредитом. Враховуючи те, що Договір про надання банківських послуг АТ "АКЦЕНТ-БАНК" не містить підпису відповідачки, Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms), неодноразово змінювалися самим АТ "АКЦЕНТ-БАНК" в період з часу виникнення спірних правовідносин (23.01.2017) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19.07.2024), суд вважає, що кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Тому у суду не має підстав вважати, що Договір про надання банківських послуг АТ "АКЦЕНТ-БАНК" і Умови та Правила надання банківських послуг є договором приєднання у розумінні ст.634 ЦПК України. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Тарифи і Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 13 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організації споживачів. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985року №39/248, наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачі мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 81 ЦПК України). Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24, 129). Тому, враховуючи, що позивачем не доведені підстави нарахування та стягнення з відповідачки відсотків за кредитним договором, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Разом з тим, з розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за кредитом в розмірі 44988,51 грн. Водночас у задоволенні інших вимог, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 94,15 % або 2850,86 грн.

Outcome: partial