Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини вказуючи, що [INFO] померла її матір [PERSON] та після смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, право власності на яку було зареєстроване за спадкодавцем. 26.04.2004 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно [PERSON] . В строк до 15.07.2022 року [PERSON] повинна була звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та планувала це зробити навесні 2022 року, однак з 24.02.2022 року почались активні бойові дії в районах м. Пологи, яке опинилось в окупації, та в районі с. Мала Токмачка Пологівського району Запорізької області. Після початку повномасштабного вторгнення та окупації м. Пологи, нотаріуси припинили свою діяльність, позивач були вимушена змінити місце проживання та отримавши статус ВПО виїхала до м. Запоріжжя, після чого займалась облаштуванням побуту в новому місці проживання, оскільки майже все майно залишилось в с. Мала Токмачка, що також потребувало значних фінансових витрат. Отже, позивач до нотаріуса звернулася лише у травні 2023 року та отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через неподання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведені обставини, просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом 3 місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2024 року у зв`язку з відрядженням судді [PERSON] для роботи в Національній школі суддів України з 03.01.2024 року по 01.07.2024 року включно та на підставі наказу голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2023 року, призначено повторний автоматизований розподіл справи. На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Дацюк О.І. Ухвалою суду від 20.03.2024 року позовну заяву залишено без руху. 21.03.2024 року представником позивача усунуті недоліки позовної заяви шляхом надання уточненого позову. Ухвалою суду від 29.03.2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Витребувано від Першої Запорізької державної нотаріальної контори копію матеріалів спадкової справи №130/2023, заведеної після настання смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 30.04.2024 року представник позивача направив до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та її представника, не заперечуючи проти призначення справу до розгляду по суті. Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд цивільної справи без участі представника сільської ради, не висловив заперечень проти ухвалення рішення суду. Ухвалою суду від 01.05.2024 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 08.05.2024 року до суду надійшла копія спадкової справи №130/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в ході розгляду справи позов підтримала повністю, вказавши, що на момент смерті її матір проживала сама. Звернулась до нотаріуса вчасно, але нотаріус їй роз?яснила, що наразі строки подання заяв про прийняття спадщини продовжені, тож вона може звернутись пізніше. Представник позивача також підтримав пред`явлений позов зазначивши, що позивач звернулась до нотаріуса у листопаді 2023 року вже з пропуском строку, проте такий строк було пропущено з поважних причин. В свою чергу, Кабінетом міністрів України винесено постанову, якою продовжено строк подання заяви про прийняття спадщини. В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались та судом не вирішувались. При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та з 22.04.2022 року фактично мешкає у [ADDRESS] як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується відповідною довідкою від 22.04.2022 року №2327-5001310005. З 27.02.2008 року [PERSON] має інвалідність ІІІ групи, згідно з довідкою до акта огляду МСЕК. 26.04.2004 року [PERSON] , яка мешкає у [ADDRESS] , склала заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, згідно з яким, на випадок її смерті зробила заповітне розпорядження усе її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, у тому числі житло за адресою: [ADDRESS] , а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповідає [PERSON] . Державним актом на право приватної власності від 12.11.2001 року підтверджується передача у приватну власність [PERSON] , яка мешкає у [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,6 гектарів на підставі рішення Малотокмачанської сільської ради №34 від 21.03.1996 року, в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Малотокмачанської сільської ради, землю передано для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №302. Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.03.2004 року, виданого виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради, власником житлового будинку [ADDRESS] , є [PERSON] . 17.05.2023 року [PERSON] звернулась до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 26.04.2004 року №68 після смерті [PERSON] та на підставі даної заяви державним нотаріусом заведено спадкову справу №130/2023. 02.11.2023 року державним нотаріусом Першої запорізької державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що [PERSON] строки для подання заяви про прийняття спадщини пропустила та на день смерті не була зареєстрована разом із спадкодавцем, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.\~13 ч.\~1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, згідно зі ст. 1268 ч. 5 ЦК України. Частиною 1\~ст. 1222 ЦК України\~визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(ст. 1223 ч.ч. 1-2 ЦК України). Відповідно до ст.ст.\~1269,\~1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, про що вказує ст. 1297 ч. 1 ЦК України. Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23). У пункті 24\~постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Норми ст. 1272 ч. 3 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Верховний Суд у постанові від 30 липня 2020 року у справі № 172/888/18, зазначив, що вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Заслухавши в ході розгляду справи доводи позивача та її представника щодо причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо прийняття судом рішення, суд вважає за можливе позов задовольнити, визначивши [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили, оскільки наведені обставини пропуску встановленого законом строку для подання заяви є поважними, зважаючи на те, що спадкоємиця мешкала у с. Мала Токмачка Пологівського району Запорізької області, з початком повномасштабного вторгнення російських військових на територію України населений пункт опинився на лінії бойового зіткнення, що змусило [PERSON] покинути місце проживання для убезпечення свого життя та вирішувати питання, пов`язані з облаштуванням нового місця мешкання, що також потребувало фінансових витрат та часу. На підставі викладеного,

Outcome: approved