Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», третя особа: Відокремлений підрозділ «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення на попередній посаді, скасування наказу, зобов`язання призначити посадовий оклад та зобов`язання відшкодувати моральну шкоду посилаючись на те, що НЕК «Укренерго» було прийнято рішення про впровадження змін в організації виробництва і праці відокремленого підрозділу, а саме: наказ НЕК «Укренерго» від 13.12.2019 №420-к/оп «Про зміни в організації виробництва і праці і скорочення чисельності та штату» та наказ НЕК «Укренерго» від 16.12.2019 №421-к/оп «Про наступне вивільнення». Адміністрацією НЕК «Укренерго» 28.12.2019 попереджено під підпис начальника відділу теплоенергетичного нагляду управління теплоенергетичного нагляду - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду» НЕК «Укренерго» [PERSON] про зміни в організації виробництва і праці і скорочення чисельності та штату. Враховуючи позбавлення Держенергонагляду права здійснювати заходи у сфері нагляду (контролю) у галузях електроенергетики та теплопостачання, у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці відокремленого підрозділу НЕК «Укренерго» та на підставі Протоколу засідання профспілкового комітету ППО Держенергонагляду № 4 від 17.06.2020, наказом відокремленого підрозділу від 09.07.2020 №182-к «Про встановлення неповного робочого часу» та наказом від 14.09.2020 №200-к «Про встановлення неповного робочого тижня» установлено з 15 вересня 2020 року працівникам, які дали згоду на роботу в нових умовах праці, режим неповного робочого тижня з тривалістю роботи 4 (чотири) години на тиждень з робочими днями, початком і закінченням робочого часу згідно з графіком роботи (Додаток №1 до наказу від 14.09.2020 №200-к) з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Про зміну істотних умов праці [PERSON] ознайомлено під підпис 13.07.2020, що підтверджується копією повідомлення. [PERSON] 31.08.2020 р. висловив свою згоду про продовження роботи в нових умовах праці, а саме на неповний робочий тиждень з тривалістю роботи 4 (чотири) години на тиждень з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, що підтверджується його підписом на відповідному повідомленні. Також, згоду на продовження роботи у змінених істотних умовах праці, а саме на неповний робочий тиждень з тривалістю роботи чотири години на тиждень з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу з 15.09.2020, [PERSON] надав на підставі особистої заяви від 31.08.2020 р. Наказом № 1707-к від 30.11.2021 р. [PERSON] , начальника відділу теплоенергетичного нагляду управління теплоенергетичного нагляду - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» переведено відповідно до ч. 1 ст. 32 Кодексу законів про працю України, за його згодою, постійно на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із організації робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», з 01 грудня 2021 року з посадовим окладом згідно з штатним розписом. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивач вказує, що при призначенні його на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із організації робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» встановлено мінімальний оклад значно менший, ніж був на попередній посаді, який не відповідає його освіті, стажу роботи , кваліфікації. Крім того, Позивач зазначає, що роботодавець порушив вимоги ст. 31 КЗпП України та правил внутрішнього трудового розпорядку, що полягають у вимогах виконання Позивачем робіт, не передбачених трудовим договором та посадовою інструкцією, а саме виконання робіт щодо контролю витрат палива за допомогою терміналів контролю руху та робіт пов`язаних з технічним обслуговуванням цих терміналів. На думку Позивача, Відповідач впродовж тривалого часу не вирішував питання його працевлаштування шляхом переведення на запропоновані вакантні посади, згоду на які надавав Позивач. Позивач вважає, що зазначеними діями порушено його права та завдано йому моральної шкоди, а тому звертається до суду з вимогами про поновлення на попередній посаді та стягнення моральної шкоди в розмірі 7700000 грн. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2023 року позовну заяву повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 14.03.2024 року ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 06.12.2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду суду першої інстанції. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2024 року справу передано в провадження судді Яровенко Н.О. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.05.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що у позовній заяві позивач зазначає, що впродовж тривалого часу (з лютого по жовтень 2021 р.) роботодавець надавав повідомлення про переведення на наявні вакантні посади, на які позивач погоджувався, а відповідач увесь час не повідомляв про призначення його на обрані посади. Твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки з метою отримання достовірної оцінки відповідності позивача вимогам до обраних посад, неодноразово створювались комісії та проводились співбесіди з позивачем. Проте, на основі аналізу результатів яких була виявлена невідповідність позивача до встановлених за обраною посадою професійних вимог. Інформація щодо результатів співбесід та відповідності професійним вимогам згідно опису посади та посадові інструкції щодо обраних посад неодноразово направлялись позивачу листами 01/3664 від 01.02.2021 р., № 01/4674 від 08.02.2021 р., № 01/6823 від 23.02.2021 р., № 01/3664 від 01.02.2021 р„ № 01/9696 від 12.03.2021 р. Безпідставним є твердження позивача про те, що у листопаді 2021 р. позивачу на безальтернативній основі без права вибору було запропоновано лише єдину посаду - інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із організації робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія І«Укренерго», яка повністю не відповідала його фаху і освіті. Так, 28.07.2021 р. позивач подав власноручно написану заяву на ім`я голови правління приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» Кудрицького В.Д. про переведення його відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із забезпечення робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» з посадовим окладом згідно штатного розпису. Наказом 1707-к від 30.11.2021 р. Позивача переведено відповідно до ч. 1 ст. 32 Кодексу законів про працю України, за його згодою, постійно на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із організації робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» з 01 грудня 2021 року з посадовим окладом згідно з штатним розписом. Отже, позивач власноручно написав заяву та надав згоду на переведення його на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення департаменту із організації робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія Укренерго». Не заслуговують на увагу також твердження позивача про те, що роботодавець начеб - то вимагає від позивача виконання робіт, не передбачених трудовим договором та посадовою інструкцією, а саме виконувати роботу щодо контролю витрат палива, а також твердження про неправомірне не проведення роботодавцем навчань відповідно до кваліфікаційних вимог посади інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту з організації робіт ВП «Будівництво і ремонт» Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія «Укренерго» . Щодо твердження Позивача стосовно не проведення роботодавцем навчання для перекваліфікації на посаду інженера з безпеки руху зазначаємо, що відповідно ост. 172 КЗпП України передбачено, у випадках, передбачених законодавством, а роботодавця покладається обов`язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до медичних рекомендацій, становити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень а створити пільгові умови праці. Отже, законодавством прямо передбачені умови за яких роботодавець обов`язаний організувати перекваліфікацію осіб з інвалідністю. Відтак, відповідно до п. 4 «Професійна реабілітація» розділу 14 «Реабілітаційні заходи та їх реалізація» Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1535 від 18.09.2019 р., що знаходиться в матеріалах особової справи позивача не передбачено вжиття роботодавцем заходів щодо професійної заготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації. Вимога позивача про стягнення з НЕК «Укренерго» на його користь моральної шкоди в розмірі 7700000 грн. не підлягає задоволенню та є безпідставною. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.08.2024 року прийнято відмову від позову в частині вимог про проведення перерахунку заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, листків непрацездатності, інших виплат з 01.12.2021 року по час винесення рішення суду та закрито провадження в цій частині. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав викладених в позові та просять суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа, в судове засідання не з`явилась. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа припинена. Суд, вислухавши пояснень позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, [PERSON] працював на посаді начальника відділу теплоенергетичного нагляду управління теплоенергетичного нагляду - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Наказом ПрАТ «Укренерго» № 142 від 28.02.2019 року припинена діяльність відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» шляхом його закриття. Наказом ПрАТ «Укренерго» № 144 від 28.02.2019 року змінена організація виробництва і праці відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Наказом ПрАТ «Укренерго» № 540-к від 10.05.2019 року 28.02.2019 року зокрема, визнано такими, що втратили чинність накази ДП «НЕК «Укенерго» від 28.02.2019 року № 143 про встановлення неповного робочого тижня» та № 144 «Про зміни в організації виробництва і праці», як такі, що є недоцільними через підготовку до скорчення чисельності та штату відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго». 28.07.2021 року [PERSON] написав власноручно заяву на ім`я голови правління ПрАТ «НЕК «Укренерго» , в якій просить перевести його відповідно до ст. 32 КЗпП України на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із забезпеченням робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» ПрАТ «НЕК «Укренерго» з посадовим окладом згідно штатного розпису. З колективним договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, КЗпП України, Антикорупційною програмою ознайомлений та згоден. Наказом ПрАТ «Укренерго» № 1707-к від 30.11.2021 року [PERSON] начальника відділу теплоенергетичного нагляду управління теплоенергетичного нагляду - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» переведено відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України, за його згодою, постійно на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із забезпеченням робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» ПрАТ «НЕК «Укренерго» з 01.12.2021 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. Звертаючись до суду із позовом позивач наполягає, що при призначенні його на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із організації робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» встановлено мінімальний оклад значно менший, ніж був на попередній посаді, який не відповідає його освіті, стажу роботи, кваліфікації. Крім того, позивач зазначає, що роботодавець порушив вимоги ст. 31 КЗпП України та правил внутрішнього трудового розпорядку, що полягають у вимогах виконання позивачем робіт, не передбачених трудовим договором та посадовою інструкцією, а саме виконання робіт щодо контролю витрат палива за допомогою терміналів контролю руху та робіт пов`язаних з технічним обслуговуванням цих терміналів. Внаслідок чого, на думку позивача, наказ ПрАТ «Укренерго» № 1707-к від 30.11.2021 року про переведення підлягає скасування, а позивач підлягає поновленню на попередній посаді. Відповідно до ст.5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Пункт 31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 містить роз`яснення, що переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведення на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній договором. Отже, під переведенням на іншу роботу слід розуміти будь-яку зміну трудової функції працівника (спеціальності, кваліфікації, посади). Таким чином, переведення на іншу роботу передбачає зміну істотних умов трудового договору, тому вимагає згоди працівника. Щодо згоди працівника на переведення, то діюче законодавство не містить порядку та форми його отримання. Таку згоду можна отримати шляхом подачі працівником відповідної заяви або зазначення працівником про надання згоди у відповідному наказі про переведення. З наявних матеріалів цивільної справи доказів чітко вбачається, що позивач написав власноручно заяву на ім`я голови правління ПрАТ «НЕК «Укренерго», в якій просить перевести його відповідно до ст. 32 КЗпП України на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із забезпеченням робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» ПрАТ «НЕК «Укренерго» з посадовим окладом згідно штатного розпису. З колективним договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, КЗпП України, Антикорупційною програмою ознайомлений та згоден. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивача було переведено на посаду інженера з безпеки руху відділу транспортного забезпечення Департаменту із забезпеченням робіт відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» ПрАТ «НЕК «Укренерго» без порушенням вимог чинного трудового законодавства України. Питання щодо обґрунтованості/безпідставності позову в частині вимог про поновлення на попередній посаді, зобов`язання призначити посадовий оклад та зобов`язання відшкодувати моральну шкоду є похідним від позовних вимог про скасування наказу № 1707-к від 30.11.2021 року, а тому задоволенню також не підлягають. Одночасно із цим слід зазначити, що юридична особа - відокремлений підрозділ «Державна інспекція енергетичного нагляду України» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - з 06.03.2019 року припинена. Що стосується твердження позивача про те, що роботодавець вимагає від позивача виконання робіт, не передбачених трудовим договором та посадовою інструкцією, а саме виконувати роботу щодо контролю витрат палива. Відповідно до ст. 2 КЗпП України працівник реалізує своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Відповідно до ст. 31 КЗпП роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Відповідно до ст. 139 КЗпП працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Отже, працівник зобов`язаний виконувати завдання та обов`язки передбачені посадовою інструкцією та нормативно-розпорядчими і внутрішніми документами роботодавця, що уточнюють і деталізують функції й обов`язки працівника. Разом з тим, працівник зобов`язаний виконувати доручену роботодавцем роботу, що прямо і не передбачена посадовою інструкцією, але яка випливає з сфери діяльності або відповідної загальної мети діяльності працівника. Зазначені обов`язки покладаються на працівника наказами, розпорядженнями роботодавця, внесенням змін в інструкції, положеннями та іншими нормативними актами, прийнятими роботодавцем. На виконання вимог ст. 77, 79, 80, 81 ЦПК України, позивачем не надано до суду належних, достовірних та достатніх доказів, з яких можливо встановити, що роботодавець вимагає від позивача виконання робіт, не передбачених трудовим договором та посадовою інструкцією. У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін,кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», третя особа: Відокремлений підрозділ «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення на попередній посаді, скасування наказу, зобов`язання призначити посадовий оклад та зобов`язання відшкодувати моральну шкоду задоволенню не підлягає. У відзиві на позовну заяву, представником відповідача зроблена заява про порушення строку позовної давності. Проте суд не розглядає дану заяву, оскільки судом відмовлено в позові по суті. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved