Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Губорєва К.С. звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого зазначив, що 25.04.2014 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони з відповідачкою мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Фактично шлюбні відносини між ним та відповідачкою були припинені з грудня 2022 року. В період шлюбних відносин, ним та відповідачкою було набуте наступне майно: 1) квартира [ADDRESS] , загальною площею 96,2 кв.м., яка зареєстрована на відповідачку відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А за номером № 6657; 2) квартира [ADDRESS] , загальною площею 47,1 кв.м,, яка зареєстрована на позивача відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2021 року, зареєстрованого в приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Щербак О.В. за номером № 1520; 3) транспортний засіб марки AUDI Q5, 2017 року випуску, який зареєстрований на позивача, що підтверджується копією свідоцтва про о транспортного засобу [NUMBER] . Він мав намір продати квартиру [ADDRESS] , але через фактичне припинення проживання однією сім`єю з відповідачкою, остання відмовляється надати згоду на це, вважаючи квартиру своєю особистою власністю, що не підлягає поділу. Відповідно, він з відповідачкою не може здійснити поділ майна у досудовому порядку, за згодою сторін, що є підставою звернення до суду. Просить суд в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя: 1) виділити в особисту приватну власність [PERSON] 3- х кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною 96,2 кв.м., припинивши спільну сумісну власність подружжя на вказане майно; 2) виділити в особисту приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47,1 кв.м, припинивши спільну сумісну власність подружжя на вказане майно; 3) виділити в особисту приватну власність [PERSON] транспортний засіб марки AUDI Q5, 2017 року випуску, припинивши спільну сумісну власність подружжя на вказане майно. Ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження, розпочате підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.08.2024 року закрито підготовче провадження, розпочато розгляд справи по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання в якому він просить суд проводити судовий розгляд без його участі та участі позивача, просить задовольнити позовні вимоги (а.с. 133). Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Від відповідачки до суду надійшла заява, в якій вона просить суд проводити судовий розгляд без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 125, 151). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. 25.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №19 (а.с. 21) Після укладення шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] » (а.с. 21). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №70 (а.с. 22). Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі, подружжям [PERSON] було набуте наступне майно: 1)трьохкімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 96,2 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., право власності оформлене на [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19 серпня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А за реєстровим номером №6657 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 44-46); 2)однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., право власності оформлене на [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 31 липня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Щербак О.В. за номером № 1520 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.77-79); 3)транспортний засіб марки AUDI Q5, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , тип кузова -АС (D.4), ідентифікаційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1968, колір - білий, власником якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 17.12.2021 року серії [NUMBER] (а.с.104). Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 20.07.2023 року, виконаного фізичною особою - підприємцем [PERSON] , ринкова вартість 3-х кімнатної квартири загальної площею 96,2 кв. м, житловою площею 47,1 кв.м, на 9-му поверху 15-поверхового житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає 3 460 000,00 гри. (а.с. 23-54); Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 20.07.2023 року, виконаного фізичною особою - підприємцем [PERSON] , ринкова вартість 1-кімнатної квартири загальної площею 47,1 кв.м, житловою площею 19,0 кв.м, на 10 поверху 11 -поверхового житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає 1 899 000,00 гри. (а.с. 55-88); Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 20.07.2023 року, виконаного фізичною особою - підприємцем [PERSON] , вартість колісного транспортного засобу марки AUDI Q5, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , тип кузова - АС (D.4), ідентифікаційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1968, колір - білий, складає - 1 266 053,00 грн. (а.с. 89-110). Докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, сторонами не надані. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Стаття 74 СК України регламентує, що, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя). Відповідно до положень глави 8 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України) . Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що стаття 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно вимог ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Вирішуючи спір про поділ майна [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з оціночної вартості майна, визначеного на момент вирішення справи, проти чого сторони не заперечували. Також суд враховує порядок користування автомобілем, який склався між сторонами, відповідно до якого саме позивач користується автомобілем одноособово. Крім того, суд враховує, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку, яка проживає з відповідачкою у квартирі [ADDRESS] , що є предметом спору. Позивач не заперечував проти виділу квартири більшої площі відповідачці, оскільки вона облаштована для проживання дитини, донька має там власну кімнату. Вважав, що в інтересах дитини доцільно лишити квартиру у власність відповідачці та наголосив, що свідомо просить суд відступити від поділу на рівні частки майна з переважною більшістю у їх площі на користь відповідачки та не просить стягнути з неї компенсацію різниці від вартості більшої квартири (а.с. 3). Судом встановлено, що загальна вартість придбаного у шлюбі майна становить 6 625 053,00 грн. (3 460 000,00 + 1 899 000,00 + 1 266 053,00). Відповідно вартість ідеальної частки майна, на яке має право кожний з подружжя, становить 3 312 526,50 грн. (6 625 053,00 : 2). При варіанті поділу, який запропонований позивачем, і на який погоджується відповідачка, позивач отримує автомобіль та однокімнатну квартиру, а відповідачка - трьохкімнатку квартиру, а різниця у вартості часток становить 147 473,50 грн. (3 312 526,50 грн. - (1 899 000,00 + 1 266 053,00) = 147 473,50 грн.) на користь відповідачки. На зазначену суму суд відступає від рівності часток у спільному сумісному майні подружжя за згодою позивача, який отримав майно меншої вартості від ідеальної частки, на 147 473,50 грн. (3 312 526,50 грн. - (1 899 000,00 + 1 266 053,00) = 147 473,50 грн.), та за письмовою згодою відповідачки. У зв`язку з поділом майна в натурі за кожною із сторін визнається право особистої приватної власності та припиняється право спільної сумісної власності на майно відповідно до частини третьої статті 172 ЦК України, у якій зазначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 13 420,00 грн.

Outcome: approved