Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

24.06.2024 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.11.2015 між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. Підставою розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з дружиною, відсутнє взаєморозуміння, оскільки у позивача з відповідачкою різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вони втратили почуття любові один до одного. Фактично сім`я припинила своє існування. З березня 2022 року позивач з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не мають. Спільних дітей не мають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. На примирення позивач не згоден і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Вважає, що їх з відповідачкою шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 24.06.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 01.07.2024 позовну заяву залишено без руху. 03.07.2024 позивачем було подано заяву про усунення недоліків з додатками на виконання ухвали суду від 01.07.2024. 08.07.2024 позивачем було виконано вимоги ухвали суду від 01.07.2024 про залишення позовної заяви без руху, у заяві про усунення недоліків від 08.07.2024 позивач просив залишити без розгляду подану 03.07.2024 заяву про усунення недоліків. У судове засідання 29.08.2024 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання позивач не з`явився, у заяві від 12.08.2024 просить проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує, наполягає на розірванні шлюбу, судові витрати зі сплати судового збору просить залишити за ним (а.с.34). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату і місце розгляду справи, була повідомлена належним чином, шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, конверт з повісткою на 12.08.2024 повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.33), повістку на 29.08.2024 відповідно до рекомендованого поштового повідомлення отримала (а.с.45). Також відповідачка повідомлялася про дату та час судового засідання шляхом публікації повістки та ухвали про відкриття провадження на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.40-43). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 29.08.2024 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 20.11.2015 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 150, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2024, виданим повторно Новосанжарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.5). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не бажає продовжувати подружні стосунки. Має чітку та однозначну позицію з цього питання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не надала суду будь-яких заперечень з цього приводу, суд вважає, що відмова в розірванні шлюбу може бути розцінена, як примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, відповідачка не скористалася. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.3719963669.1 від 21.06.2024 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.12). Разом із тим, позивач у своїй заяві просить судові витрати покласти на нього та з відповідачки не стягувати. Враховуючи позицію сторони позивача в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved