Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

На підставі частини 6 статті 259 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) в судовому засіданні 29 серпня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 31\~серпня 2023\~року АТ\~КБ «Приватбанк»\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~заявлена вимога\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Так,\~між АТ\~КБ «ПриватБанк»\~та [PERSON] \~04\~січня 2019\~року укладено\~кредитний договір\~без номеру\~(далі\~-\~Договір),\~згідно з\~яким останньому\~було відкрито\~картковий рахунок\~та встановлено\~початковий кредитний\~ліміт у\~розмірі 300\~грн.\~00\~коп.\~з подальшим\~його поступовим\~збільшенням до\~51500\~грн.\~00\~коп.\~та подальшим\~його зменшенням\~до 46670\~грн.\~00\~коп. зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~3,5%\~на місяць\~на суму\~залишку заборгованості,\~котрі з\~01\~серпня 2020\~року було\~зменшено до\~розміру 3,4%\~на місяць.\~Відповідач [PERSON] \~порушив умови\~Договору і\~має прострочену\~заборгованість.\~Станом на\~17\~липня 2023\~року сума\~заборгованості складає\~57790\~грн.\~03\~коп.,\~де заборгованість за кредитом 48335 грн. 67 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом 9454 грн. 36 коп., заборгованість за комісією 00 грн. 00 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 00 грн. 00 коп.. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому АТ КБ «ПриватБанк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом. Крім того, у заяві позивач прохав суд стягнути з [PERSON] суму понесених судових витрат у розмірі 2684 грн. 00 коп. (а.с.1-4,106-107). Ухвалою суду від 02 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та вперше було призначено розгляд справи по суті на 29 лютого 2024 року о 16 год. 00 хв. (а.с.88,102), який було двічі відкладено на 16 квітня 2024 року о 16 год. 30 хв. (а.с.96) та на 30 травня 2024 року о 14 год. 30 хв. (а.с.145) у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. Разом з тим, розгляд справи, призначений на 30 травня 2024 року, не відбувся у зв`язку із перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по кримінальній справі (а.с.147). В подальшому розгляд справи було призначено на 29 серпня 2024 року об 11 год. 00 хв.. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.149,149 зворотна сторона), у письмовій заяві, поданій до суду разом з позовною заявою, представник позивача на підставі довіреності [PERSON] вказав, що позивач позов підтримує у\~повному обсязі по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Разом з тим, представник позивача клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подав, справу прохав розглянути без участі представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.80,105). Відповідачу [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження від 02 січня 2024 року разом з повідомленням про дату, час і місце розгляду справи та копією позовної заяви з додатками направлялись за його зареєстрованим місцем проживання (а.с.87,89,101), однак поштовий конверт повернуто на адресу суду не врученим адресату без зазначення причини невручення (а.с.99-100). Разом з тим, відповідач [PERSON] відповідно до вимог\~ч.11 ст.128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.146,148). \~ \~ \~ \~Відтак, виходячи з викладеного, відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, відповідач заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавав, правом подати відзив на позовну заяву не скористався, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходило. Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з положень ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також з урахуванням неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Суд, з`ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, у відповідності до\~ст.2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів\~справи вбачається,\~що між\~АТ КБ\~«ПриватБанк» та\~ [PERSON] \~04\~січня 2019\~року склалися\~кредитні правовідносини,\~а саме,\~відповідач отримав\~кредит у\~розмірі 300\~грн.\~00\~коп.\~з подальшим\~його поступовим\~збільшенням до\~51500\~грн.\~00\~коп.\~та подальшим\~його зменшенням\~до 46670\~грн.\~00\~коп. у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~відповідну платіжну\~картку зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~3,5%\~на місяць\~на суму\~залишку заборгованості,\~котрі з\~01\~серпня 2020\~року було\~зменшено до\~розміру 3,4%\~на місяць. 04\~січня 2019\~року [PERSON] \~отримав платіжну\~картку № [NUMBER] \~та ПІН\~до неї,\~яку в\~подальшому було\~перевидано та\~30\~липня 2020\~року [PERSON] \~було видано\~іншу платіжну\~картку № [NUMBER] \~з терміном\~дії до\~останній день\~березня 2024\~року (а.с.6-10,11,12,13,62-63,69-77,108-111,136,140\~зворотна сторона-144). При цьому, в матеріалах справи наявна Анкета-заява [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови), яку останній підписав 04 січня 2019 року та за змістом якої він погодився, що вказана Анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами, а також Тарифами становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому, своїм підписом [PERSON] підтвердив, що з Умовами, а також змінами до них він зобов`язується ознайомитися та в подальшому ознайомлюватися на офіційному сайті банку шляхом самостійного роздрукування (а.с.13,111 зворотна сторона). Таким чином, Анкета-Заява підписана сторонами: від імені банку уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника особисто [PERSON] .. При цьому, позивачем до матеріалів справи було додано\~Паспорт споживчого кредиту, підписаний [PERSON] 02 червня 2021 року,\~у якому зазначена валюта кредиту, кредитний ліміт, пільговий період, строк кредитування, процентна ставка у пільговий період, базовий розмір процентної ставки, вартість кредиту, розмір щомісячних платежів та термін їх внесення, а також містяться відомості про розмір пені та штрафу за порушення умов кредитування (а.с.14-17,112-113). Відповідно до\~розрахунку,\~наданого позивачем,\~сума заборгованості\~за Договором\~з 04\~січня 2019\~року станом\~на 17\~липня 2023\~року складає\~57790\~грн.\~03\~коп.,\~де заборгованість за кредитом 48335 грн. 67 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом 9454 грн. 36 коп., заборгованість за комісією 00 грн. 00 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 00 грн. 00 коп. (а.с.6-10,108-110). \~ \~ \~ \~Згідно ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідач [PERSON] правом подати відзив на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав, а також не надав жодних доказів, які б підтверджували факт повної сплати грошових коштів за Договором, чим не виконав вимоги стст.12,81 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Як встановлено судом, між сторонами по даній справі виникли відповідні зобов`язання, за невиконання яких настає цивільно-правова відповідальність [PERSON] .. Разом з тим, суд не може погодитися із вищевказаним розрахунком заборгованості з огляду на наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~\~ Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~\~ Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~При цьому, стаття 525 ЦК України\~вказує, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19). Відповідно до статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі на дату укладення договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Абзацом першим частини першої статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою та другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо, зокрема, позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Із виписки по особовому рахунку вбачається, що [PERSON] активував кредитну картку та активно користувався кредитними грошовими коштами, в тому числі, здійснював платежі на повернення кредитних коштів. Проте, відповідач [PERSON] у добровільному порядку не виконав умови Договору та не сплатив грошові кошти за Договором, в тому числі до часу розгляду справи судом. Відтак, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, ураховуючи наявність у матеріалах справи виписки про рух коштів (а.с.69-77,140 зворотна сторона-144), яка є належним підтвердженням отримання [PERSON] кредитних коштів, користування ними та часткової сплати грошей в рахунок погашення заборгованості, позивачем доведено факт отримання [PERSON] кредиту в АТ КБ «ПриватБанк» та факт наявності заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, позивач має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц). Так, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, заборгованість за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) складає 48335 грн. 67 коп.. Разом з тим, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (а.с.11,110 зворотна сторона), встановлено, що остання зміна кредитного ліміту у бік збільшення відбулася 18 жовтня 2022 року та максимальна сума для отримання склала 46670 грн. 00 коп.. Відповідно до виписки за картковим рахунком [PERSON] , остання операція щодо зарахування коштів на картку в сумі 3000 грн. 00 коп. відбулася 13 жовтня 2022 року. При цьому, залишок після такої операції склав 46665 грн. 80 коп., тобто в межах наданого кредитного ліміту, та на вказану суму позивачем нараховувалися відсотки. Таким чином, позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами збільшення кредитного ліміту (тіла кредиту) до 48335 грн. 67 коп. та отримання відповідачем кредитних коштів, що перевищують 46670 грн. 00 коп.. Крім того, позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, прохає крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками в сумі 9454 грн. 36 коп.. Проте, в Анкеті-заяві про приєднання до Умов від 04 січня 2019 року умовами Договору процентна ставна не встановлена (а.с.13,111 зворотна сторона). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором від 04 січня 2019 року, посилався на Паспорт споживчого кредиту, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як невід`ємні частини спірного договору. Згідно приписів ч.2\~ст.9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (далі Закон), в редакції, чинній на момент підписання Паспорту споживчого кредиту, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього\~Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст.13 Закону, в редакції, чинній на момент підписання Паспорту споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. \~ \~ \~ \~Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є Паспорт споживчого кредиту. \~ \~ \~ \~ Проте, суд зауважує, що ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в Паспорті споживчого кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вищевказаний висновок сформовано у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 23 травня 2022 року за результатами розгляду справи №393/126/20, який суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи, що узгоджується із положеннями ч.4\~ст.263 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Окрім того, судом не приймається наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту як належний доказ у даній справі з огляду на те, що Анкета-заява про приєднання до Умов відповідачем [PERSON] була підписана 04 січня 2019 року, тоді як Паспорт споживчого кредиту підписано ним лише 02 червня 2021 року та у такому паспорті не зазначено на виконання умов якого кредитного договору його було підписано відповідачем. Окрім того, у паспорті споживчого кредиту зазначено, що наявна у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 17 червня 2021 року (а.с.17 зворотна сторона,113 зворотна сторона). У Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами та процентна ставка, а також додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору та інші умови (а.с.18-60,114-135). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи станом на 04 січня 2019 року містили умови, зокрема й щодо нарахування відсотків за ставкою, зазначеною в цих документах, що додані банком до позовної заяви. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про встановлення відсоткової ставки, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої вбачається, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (04 січня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та Тарифи, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Оскільки у заповненій і підписаній відповідачем Анкеті-заяві про приєднання до Умов відсутні умови про сплату заборгованості по процентам за користування кредитом, на нього не може бути покладений обов`язок по сплаті цієї частини визначеної позивачем кредитної заборгованості. За такої\~сукупності обставин\~у справі\~суд дійшов висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається АТ КБ «ПриватБанк» як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON] , а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом за Договором від 04\~січня 2019\~року станом на 17 липня 2023 року тільки\~за тілом\~кредитув розмірі 46665 грн. 80 коп.. В іншій частині позовні вимоги АТ КБ\~«ПриватБанк» задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно положень ст.141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з [PERSON] в сумі 2167 грн. 35 коп., виходячи з розрахунку: (46665 грн. 80 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 2684 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 57790 грн. 03 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 2167 грн. 35 коп..

Outcome: partial