Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за ним права власності на земельну чатку (пай) розміром 46,2 в ум.кад.га, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23 від 01.04.1996 року реєстраційний № 0496, в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що його батьку [PERSON] згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ-14-23 від 01.04.1996 року, реєстраційний № 0496 на праві приватної власності належала земельна ділянка в розмірі 46,2 в ум.кад.га на території Петрівської сільської ради Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості. Оригінал сертифікату втрачено, копія не збереглася. [INFO] [PERSON] помер. Ще за життя він склав заповіт, яким заповів йому на випадок його смерті все належне майно. Після смерті батька спадщину за заповітом прийняв він, шляхом подачі у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Його мати [PERSON] протягом шести місяців з часу смерті спадкодавця подала приватному нотаріусу Дузінкевич С.М. заяву про відмову від обов`язкової частки на спадщину. Однак, в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказану земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, а саме Сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23 від 01.04.1996 року, реєстраційний № 0489. На інше нерухоме майно, яке належало покійному батькові, нотаріус видала Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23 від 01.04.1996 року, реєстраційний № 0496, виданий Петрівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області на ім`я [PERSON] втрачено. Вказав, що форма Сертифікату серії ІФ-14-23 від 01.04.1996 року, реєстраційний № 0496, виданого на ім`я [PERSON] , була передбачена Положенням про Сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах), затвердженого рішенням Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів від 31.07.1995 року і такі Сертифікати масово видавалися аж до затвердження Постановою Кабінету Міністраів України від 12.10.1995 року № 801 форми Сертифікату на право на земельну частку (пай). За наведених обставин підтвердження права [PERSON] на земельну частку пай зазначеного у Сертифікаті ІФ-14-23 від 01.04.1996 року, реєстраційний № 0496, який за формою не відповідає формі Сертифікату, затвердженого Постановою Кабінету Міністраів України від 12.10.1995 року № 801, жодним чином не впливає на право батька на земельну частку пай в розмірі 46,2 в ум.кад.га, оскільки таке право набуте ним на законних підставах. У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну чатку (пай) розміром 46,2 в ум.кад.га, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23 від 01.04.1996 року реєстраційний № 0496, в порядку спадкування за заповітом після смерті померлого батька [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак в позовнй заяві у випадку його неявки в судове засідання просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача - Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду подав заяву, в якій позов визнав, не заперечив щодо його позитивного вирішення та просив розглянути справу бе участі представника Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 57). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно довідки Ісаківського старостинського округу Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 193 від 08.03.2024 року [PERSON] (батько позивача) дійсно включений в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), які є складовою проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Петрівської сільської ради під №496. Розмір земельної частки (паю) становить 46,2 умовних кадастрових гектарів. 01.04.1996 року [PERSON] (батько позивача) було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23, реєстраційний номер 0496 (а.с. 9). Форма вищевказаного сертифікату була передбачена Положенням про Сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах), затвердженого рішенням обласної (Івано-Франківської) Ради народних депутатів від 31.07.1995 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай), однак за життя такого сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] (батько позивача) не отримував. Позивач [PERSON] народився [INFO] і його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). [INFO] [PERSON] (батько позивача) помер, а [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 3). Ще за життя [PERSON] (батько позивача) посвідчив заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті з рухомого і нерухомого майна, і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 13.06.2014 року (а.с. 7) та Витягом про реєстрацію в Спадковоу реєстрі № 37665069 від 18.06.2014 року (а.с. 25). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] (батько позивача) вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] (батько позивача) позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 30). Відповідно до довідки виконавчого комітету Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 422 від 11.09.2015 року (а.с. 8) [PERSON] (батько позивача) був постійним жителем с. Ісаків Тлумацького району Івано-Франківської області та на день смеі був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] (мати позивача), [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] в Ісаківській сільській раді посвідчувався по реєстру № 27 від 13.06.2014 року і не відмінявся. 11.09.2015 року [PERSON] (мати позивача) звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. із заявою, в якій відмовилася від обов`язкової частки у спадщині померлого чоловіка [PERSON] (батько позивача). Свідоцтво про право на спадщину отримувати не бажає (а.с. 23). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 176/2015 від 11.09.2015 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (батько позивача) (а.с. 23-52), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (батько позивача), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після померлого батька [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що відсутній Сертифікат на право на земельну частку (пай), який належав [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 306/02-31 від 06.04.2024 року (а.с. 5). Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода» сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (пай) серії ІФ-14-23 від 01.04.1996 року, № 0496, виданий Петрівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області на ім`я [PERSON] втрачений, тому його слід вважати недійсним (а.с. 6). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved