Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.09.2004 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4614018 від 02.09.2004 року - щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 60037010, виданого 23.06.1999 року на підставі рішення Винниківської міської Ради народних депутатів від 18.05.1999 року № 124, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 1150, кадастровий номер 4610160300:02:004:0192, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6800190872024 від 12.03.2024 року, кадастровий номер 4610160300:02:004:0192 - щодо земельної ділянки, площею 0,0782 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; договору купівлі-продажу земельної ділянки та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28530618 від 23.10.2014 року - щодо земельної ділянки, площею 0,1000 га, з призначенням для індивідуального дачного будівництва, розташованої за адресою: Львівська область, Турківський район, Мохнатська сільська рада, урочище «Кичера», кадастровий номер 4625585700:04:000:0013. Заяву обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка з кадастровим номером 4610160300:02:004:0192, площею 0,0782 га, розташована за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,1000 га, розташована за адресою: Львівська область, Турківський район, Мохнатська сільська рада, урочище «Кичера», кадастровий номер 4625585700:04:000:0013. Зазначає, що при проведенні реєстрації права власності на будинок та внесення відомостей в Реєстр прав власності на нерухоме майно у графі «власники» була допущена помилка, а саме у зазначенні інформації по батькові власника об`єкту як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Вказує, що звернувшись до державних органів щодо державної реєстрації права на вказане вище нерухоме майно отримав відмову у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із розбіжностями у зазначенні «по батькові» власника нерухомого майна та заявника. Зазначає, що неправильне написання по батькові виникло внаслідок помилки між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючими документами. Наявність у документах таких розбіжностей не дає йому можливості реалізувати належне право власності. У зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. Заява поступила до суду 04.07.2024 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24.07.2024 року, прийнято заяву та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду. Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Стецик О.П. в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. При цьому, представник заявника 03.09.2024 року подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності заявника, вимоги заяви підтримує, просить про задоволення такої. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. При цьому, 03.09.2024 року на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримує, не заперечує проти задоволення такої. З врахуванням зазначених обставин та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 03.09.2024 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Крім того, як зазначив ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; п.57) суд зазначає, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м.Львова, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.8-11). Згідно копії свідоцтва про народження заявника Серія [NUMBER] від 10.07.1956 року, у такому зазначено прізвище, ім`я, по батькові на російській мові [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] від 02.09.2004 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4614018 від 02.09.2004 року, вбачається, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво видано згідно з рішенням виконкому від 20.07.2004 року № 220 (а.с.13-14). Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю Серія ЛВ № 60037010, виданого 23.06.1999 року на підставі рішення виконкому Винниківської міської Ради народних депутатів від 18.05.1999 року № 124, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 1150, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6800190872024 від 12.03.2024 року, [PERSON] ( [PERSON] ) на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 4610160300:02:004:0192, площею 0,0782 га, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17). Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28530618 від 23.10.2014 року, вбачається, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 4625585700:04:000:0013, площею 0,1000 га, з призначенням для індивідуального дачного будівництва, розташована за адресою: Львівська область, Турківський район, Мохнатська сільська рада, урочище «Кичера» (а.с.18-23). Рішенням Державних реєстраторів прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради № 72854240 від 29.04.2024 року та № 73113999 від 14.05.2024 року, заявнику [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 4610160300:02:004:0192, площею 0,0782 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з підстав розбіжностей у зазначенні прізвище, ім`я, по батькові заявника « [PERSON] » та « [PERSON] », вказаними у правовстановлюючих документах (а.с.27-28). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, судом встановлено, що у паспорті громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , свідоцтві про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] від 02.09.2004 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4614018 від 02.09.2004 року, Державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ № 60037010, виданого 23.06.1999 року, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6800190872024 від 12.03.2024 року, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28530618 від 23.10.2014 року містяться розбіжності у зазначенні по батькові заявника, які утворились внаслідок застосування правил\~транслітерації та\~позбавляють заявника можливості реалізувати належне йому право власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, крім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого законом права на приватну власність, перешкодою чому є невідповідність зазначення по-батькові заявника у паспорті громадянина України та документах, що посвідчують таке право, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved