Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 08 травня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 07.10.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №968. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 жовтня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку \~ [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що у сторін зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування з середини 2023 року. Спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. За обставин формального існування шлюбних відносин між сторонами, позивач звертається до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб. ІІ. Виклад позиції відповідача. 21.08.2024 року відповідач подав заяву про визнання позовних вимог, не заперечував проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити без його участі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 08.08.2024 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, 31.07.2024 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про надання строку на примирення. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 21.08.2024 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, у якій заперечила щодо надання строку на примирення, просила час на примирення не надавати, позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Відповідач 21.08.2024 року через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи, в подальшому 21.08.2024 року через канцелярію суду надійшла заява позивача про визнання позовних вимог, у якій відповідач не заперечував проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити без його участі. Клопотання про відкладення судового засідання просив залишити без розгляду. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, керуючим положеннями ст. 279 ЦПК України, зважаючи на подання заяви відповідачем про визнання позовних вимог та клопотання про залишення без розгляду заяви про відкладення судового засідання, вважає за можливе постановити ухвалу із занесенням до журналу судового засідання та залишити заяву про відкладення судового засідання без розгляду. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 07 жовтня 2006 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що 07.10.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції складено відповідний актовий запис №968 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу сторони мають дітей: - доньку, [PERSON] , [INFO] , про що 14.04.2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №372 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . - доньку, [PERSON] , [INFO] , про що 24.03.2020 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №112 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . На теперішній час сторони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Шлюбних стосунків не підтримують, причиною розпаду сім`ї стало втрата почуття любові, поваги та розуміння. Шлюб існує формально. Будь-яких майнових претензій у сторін один до одного на час розгляду справи не заявлено. Спору про визначення місця проживання дітей та порядку їх утримання між сторонами на час розгляду справи не зявлено. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що позивачем не заявлено вимогу про зміну прізвища після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам подружжя. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved