Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах позивача до відповідача щодо встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві зазначено, що позивач і відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2013 року. Під час спільного проживання позивачка завагітніла. На третьому місяці вагітності відносини між позивачем і відповідачем були розірвані, і вони почали жити окремо. Позивачка [INFO] народила сина [PERSON] , при цьому у свідоцтві про народження дитини відомості про батька були записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Батько дитини не визнає свого батьківства та не надає належної матеріальної допомоги для утримання дитини, що змусило позивачку звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача та сама позивачка в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно і належним чином повідомлені, а також надали до суду клопотання про слухання справи за їх відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання також не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце його проведення. Вони надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що визнають позовні вимоги частково, стосовно внесення відомостей про народження дитини. Щодо аліментів відповідач просить задовольнити позов частково, стягуючи 1/6 частину від усіх видів його доходу, оскільки на утриманні у нього перебуває малолітня донька [PERSON] , на яку також сплачуються аліменти. Третя особа, Добровеличківський ВДРАЦС Новоукраїнського району Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не забезпечила явку свого представника до судового засідання, надавши заяву про слухання справи без участі свого представника. Розглянувши позовну заяву, дослідивши представлені докази доходить до такого висновку. Так судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в м.Помічній Новоукраїнського району Кіровоградської області, про що вчинено актовий запис №58, в графі батько зазначено [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с.5). Зі змісту витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № витягу 00041238279 від 04.09.2023 встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Помічній Добровеличківського району Кіровоградської області, батько [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с.6-7). Зі змісту довідки №1110, виданої Помічнянською міською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області від 01.09.2023 встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в м.Помічній Новоукраїнського району Кіровоградської області до складу її сім`ї входить син [PERSON] , донька [PERSON] ( а.с.8). Згідно з рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2024, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї/четвертої) частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. З постанови про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 10.07.2024 встановлено, що відносно [PERSON] відкрито виконавче провадення щодо стягнення аліментів. З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 16.07.2024 встановлено, що звернуто стягнення на доходи [PERSON] . Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з висновком експерта №90 від 20.03.2024 Комунальної установи "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи № 896-11 від 22.03.2024 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може являтись біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,9999 % таким чином, батьківство практично доведене ( а.с.63-68). Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного Кодексу - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Отже, як випливає із даної норми існує добровільний порядок ( п. 1) і примусовий порядок (п. 3) згідно зі статтею 125 СК. Якщо йдеться про добровільний порядок, то походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Оскільки висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 20.03.2024 № 90 визначено ймовірність події що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , то факт батьківства доведений. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК); Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Оскільки суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, а тому підлягають до задоволення вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України 12.01.2011 № 96/5 заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вимогами ч.1ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При цьому відповідачем було надано суду рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2024, та постанови державного виконавця Добровеличківського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі яких стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї/четвертої) частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи вимогу про зменшення розміру аліментів, які стягуються судовим рішенням на утримання дитини позивача від першого шлюб, суд зазначає, що зменшення розміру аліментів, може призвести до дисбалансу інтересів дітей, оскільки діти позивача опиняться у нерівному матеріальному становищі. При цьому, суд не може допустити зменшення розміру стягуваних аліментів на користь однієї дитини в порівнянні з іншою. Більш того діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21.07.2021 у справі №691/926/20. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд доходить до висновку, що позивачка, на утриманні якої знаходяться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач, який ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов`язку, зобов`язаний їх сплачувати . Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини необхідно задовольнити повністю . Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Позивачка є звільненою від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 80, 84, 104, 105, 110, 111, 112, 148, 150, 164-166, 180-183 СК України,

Outcome: approved