Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

08.03.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить припинити з 20.02.2023 року стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які були присуджені судовим наказом, виданим 20.04.2022 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/772/22 (провадження № 2-н/132/63/22), та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування даної вимоги зазначив, що він раніше перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого у них народилась одна спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з нього на підставі судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 20.04.2022 року у справі № 132/772/22 (провадження № 2-н/132/63/22), були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2022 року (з дня подачі заяви до суду), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Проте, з лютого 2023 року малолітня [PERSON] стала постійно проживати з ним та перебувати на його утриманні, а відповідач жодних витрат на утримання дитини не несе. Одночасно із цим, відкрите виконавче провадження з виконання судового рішення про стягнення аліментів, свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, а тому вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.03.2024 року, визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 02.04.2024 року, відкрито провадження за вказаним позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області із заявою, в якій просила відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні позову про припинення стягнення аліментів, оскільки відповідно до постанови, винесеної 18.04.2024 року головним державним виконавцем Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Химерою Г.М. у виконавчому провадженні № 69098371, припинено стягнення аліментів, які були стягнуті з [PERSON] на підставі судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 20.04.2022 року у справі № 132/772/22 (провадження № 2-н/132/63/22), у зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу. Проте, вподальшому подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 20.05.2024 року, відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову, та визначено продовжити судовий розгляд. Закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] та його представник адвокат МОРОЗ І.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в передбаченому законом порядку, подала заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності. За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідача, що не може розцінюватись, як порушення її прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України. Суд, заслухавши вступне слово позивача та його представника, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом достеменно встановлено, що сторони раніше перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась одна спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.12.2015 року виконкомом Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Судовим наказом, виданим 20.04.2022 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/772/22 (провадження № 2-н/132/63/22), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.04.2022 року (дня подачі заяви до суду), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі цього судового наказу, постановою головного державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Химери Г.М. від 26.05.2022 року, відкрито виконавче провадження № 69098371, з його примусового виконання. В рамках даного виконавчого провадження № 69098371, згідно довідки-розрахунку, виданої 13.02.2024 року головним державним виконавцем Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Химерою Г.М., платником аліментів [PERSON] сплачено аліменти за період з 20.04.2022 року по 31.12.2023 року у загальному розмірі 87636грн.69коп. Заборгованість станом на 01.01.2024 року відсутня, переплата становить 4903грн.49коп. Постановою головного державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Химери Г.М. від 18.04.2024 року, виконавчий документ, а саме судовий наказ Калинівського районного суду Вінницької області від 20.04.2022 року у справі № 132/772/22 (провадження № 2-н/132/63/22), повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». За приписами частин другої, восьмої, дев`ятої статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України\~«Про охорону дитинства»). Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Положеннями частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються застосування\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР. Аналіз практики розгляду справ Європейським Судом з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини, є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім, права батьків. Відповідно до статті 11 Закону України\~«Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У\~статті 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України\~регламентовано, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої, другої статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином,\~статтею 179 СК України\~врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням, при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема, потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц). Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2024 року у справі №750/10188/20, відповідно до\~статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з частиною четвертою\~статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. З урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.06.2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22), від 28.06.2023 року у справі № 760/4661/20 (провадження № 61-1316св23). Враховуючи правову природу аліментів (які є власністю дитини), їх цільовий характер, а також передбачені Законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина,

Outcome: dismissed