Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

12.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третьою особою зазначивши Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко І.В., в якому просить суд визнати за ним, після смерті його матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , право власності на 55/100 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 84,6 кв.м., житловою площею 45,1 кв. м. в порядку спадкування за законом та вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є рідним сином [PERSON] , [INFO] , а також він є рідним онуком [PERSON] , [INFO] по лінії матері. З 16.01.1966 року по [INFO] бабуся позивача - [PERSON] , [INFO] , перебувала у шлюбі із [PERSON] . Згідно з Витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00024937444 вона змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 28.10.1966 року в родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] (матір позивача). 07.05.1971 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Між тим, 28.12.1978 року [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, р№ 1-4395, 28.12.1978, 5-та ХДНК, придбала 55/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 84,6 кв. м., житловою площею 45,1 кв.м. На момент подачі даного позову 55/100 житлового будинку з надвірними будівлями зареєстровані за [PERSON] на праві власності, що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 244321. 03.01.1989 року матір позивача [PERSON] одружилась з [PERSON] і змінила своє прізвище на « [PERSON] ». 02.09.1989 року у шлюбі [PERSON] та [PERSON] народився позивач - [PERSON] . В подальшому шлюб батьків позивача - [PERSON] та [PERSON] був розірваний зі збереженням за матір`ю прізвища « [PERSON] ». Позивач [PERSON] , [INFO] , та його матір - [PERSON] , постійно проживали разом з [PERSON] , [INFO] , в одному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у віці 60 років померла бабуся Позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею першої черги за законом була її дочка -- матір позивача [PERSON] . Інших спадкоємців у [PERSON] не було. Матір позивача [PERSON] після смерті [PERSON] не зверталася до нотаріуса для прийняття спадщини, не отримала свідоцтво про право на спадщину, не зареєструвала право власності на 55/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак після смерті [PERSON] вона доглядала та утримувала належне [PERSON] майно, а саме 55/100 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , всі належні померлій правовстановлюючі документи знаходились у неї, що є підтвердженням прийняття [PERSON] спадщини після померлої [PERSON] [INFO] у віці 52 роки померла матір позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. 16.01.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Гуркаленко І.В. із заявою про прийняття спадщини, яким було відкрито спадкову справу за номером у нотаріуса 2/2020, номером у спадковому реєстрі 65359931. Інші особи з заявами про прийняття спадщини чи видачу свідоцтв про право на спадщину до нотаріуса не звертались. Листом від 03.06.2020 року №02-14 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко І.В. відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , через неможливість фактичного встановлення факту належності спадкодавцеві [PERSON] , [INFO] , спадкового майна, за відсутності підтвердження наявності спадкової маси, а також за відсутності можливості встановити факт реєстрації місця проживання спадкодавця, [PERSON] запропоновано звернутися до суду. Отже позивач, як спадкоємець за законом, своєчасно прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , але не може належним чином її оформити, оскільки відсутній належний правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями, який би підтверджував право власності його померлої матері [PERSON] на дане спадкове майно, а відтак виникла необхідність звернутися до суду з метою визнання за позивачем після смерті його матері права власності на 55/100 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.08.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко Інеса Валеріївна про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. Призначено підготовче засідання. 15.09.2020 року на адресу суду за вх. №24803 від представника відповідача ХМР надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки із доданих до заяви документів, не вбачається належність 55/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] саме [PERSON] . Крім того, відсутні належні та допустимі докази здійснення [PERSON] досудового врегулювання спору, а саме вмотивованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем не доведено, що його мати [PERSON] (померла [INFO] ) прийняла спадщину після [PERSON] (померла [INFO] ) фактично вступивши в управлінням майном. А отже, відсутні підстави для задоволення вимог щодо визнання права власності за [PERSON] на 55/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні документи та інформація щодо місця реєстрації спадкодавця [PERSON] (померла [INFO] ), також позивачем не надано документів, які підтверджують реєстрацію його матері по [ADDRESS] , станом на 2001 рік. Крім того в наданій позивачем відповіді приватного нотаріуса Гуркаленко І.В. від 03.06.2020 року №02-14 зазначено, що [PERSON] не було надано документів на підтвердження факту реєстрації місця проживання спадкодавця. Запит на підтвердження факту реєстрації місця проживання померлої [PERSON] , [INFO] , було відправлено приватним нотаріусом 18.04.2020 року за номером 39/02-14 та згідно відповіді на вищезазначений запит інформація щодо реєстрації місця проживання відсутня. Надані позивачем копії довідки Житлово-Експлуатаційної дільниці №85 Жовтневого району м. Харкова від 23.04.1996 року (чи 23.04.1986 року) про склад сім`ї та копії супровідного листа до виконавчого листа Судового виконавця 2 Народного суду Комсомольського району № 2-864 від 15.10.1993 року вказують лише на проживання [PERSON] по Комсомольському шосе, 66 до 1996 року. Тому твердження позивача стосовного того, що його матір [PERSON] фактично вступила в управлінням спадковим майном є безпідставними. Щодо прийняття спадщини [PERSON] шляхом подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, представник відповідача зазначає, в матеріалах, наданих до суду, відсутня інформація щодо заяв про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , також не надано доказів, щодо відчуження останньою своєї частки, чи є спадкоємці після померлої, чи приймав хтось спадщину. Рішення у цій справі може порушити права та обов`язки третіх осіб щодо спірного буднику, які не залучені у цій справі, як треті особи. Юридичним департаментом для підготовки правової позиції було витребувано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради матеріалам Інвентаризаційної справи домоволодіння по [ADDRESS] . Так, матеріали справи містять витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.03.2005 року №128331, відповідно до якого загальна площа домоволодіння по [ADDRESS] складає 73,1 кв.м. Але в позовні вимогах позивач просить суд визнати за ним право власності на 55/100 частин будинку по [ADDRESS] загальною площею 84,6 кв.м.Також матеріали інвентаризаційної справи містять довідку КП «Харківське міськБТІ» від 13.11.2015 року №1102678, в якій зазначено, що згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Харкові № 69-3 від 01.11.2005 року загальна площа складає 84,6 кв.м. 01.12.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко Інеса Валеріївна про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом - задоволено. Зобов`язано Другу Харківську міську державну нотаріальну контору надати суду: завірену копію договору купівлі-продажу, р №1-4395 від 28.12.1978 року, посвідченого П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою. На виконання ухвали суду від 01.12.2020 року Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою надано на адресу суду 31.12.2020 року повідомлення, в якому зазначено, що за отриманням вказаної в ухвалі суду інформації необхідно звернутися до Харківського обласного державного нотаріального архіву. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.01.2021 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко Інеса Валеріївна про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом - задоволено. Зобов`язано Харківський обласний державний нотаріальний архів надати суду: завірену копію договору купівлі-продажу, р№1-4395 від 28.12.1978 року, посвідченого П`ятою харківською державною нотаріальною конторою. Витребувані докази надані на адресу суду. Крім того ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.01.2021 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко Інеса Валеріївна про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом - задоволено. Зобов`язано Харківський обласний державний нотаріальний архів (адреса: м. Харків, вул. Бібліка, буд. 18) надати суду: завірену копію договору купівлі-продажу, р№1-4395 від 28.12.1978 року, посвідченого П`ятою харківською державною нотаріальною конторою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2021 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко Інеса Валеріївна про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом - задоволено частково. Зобов`язано Новобаварський ВП ГУНП у Харківській області (адреса: м. Харків, проспект Любові Малої, буд. 45) та Головне управління національної поліції в Харківській області (адреса: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5) надати суду інформацію щодо того: коли саме та за якою адресою було виявлено [PERSON] , [INFO] , без ознак життя, чи фактично проживала [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ), якщо проживала - з якого часу. Витребувані докази надані на адресу суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.12.2021 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко Інеса Валеріївна про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. 25.01.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача [PERSON] про виклик свідків у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко Інеса Валеріївна про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зобов`язано Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуркаленко Інесу Валеріївну надати суду наступну інформацію: чи подавалася заява про прийняття спадщини або про відмову від спадщини та чи заводилися спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , якщо так, то хто і коли звертався з такими заявами, чи складався вказаною особою заповіт і на чию користь, чи видавались свідоцтва про право на спадщину і яким особам. Зобов`язано Другу Харківську міську державну нотаріальну контору надати суду наступну інформацію: чи подавалася заява про прийняття спадщини або про відмову від спадщини та чи заводилися спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , якщо так, то хто і коли звертався з такими заявами, чи складався вказаною особою заповіт і на чию користь, чи видавались свідоцтва про право на спадщину. Витребувані докази надані на адресу суду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Власенко Д.О. надали письмові заяви, в яких просили розглянути вищевказану цивільну справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на викладенні у позові обставини. Представник відповідача ХМР - Василенко І.Ю. приймав участь у судових засіданнях, надав вступне слово, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, однак у судове засідання 19.08.2024 року не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Повідомлений належним чином про день і час розгляду справи. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Гуркаленко І.В. надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. У зв`язку з неявкою в останнє судове засідання 19.08.2024 року всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, заяви учасників справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.12.2019 року вбачається, що 16.01.1966 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №287. Прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (т.1, а.с.59). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України від 13.12.2019 року, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №12. Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.58). В подальшому 07.05.1971 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.05.1971 року. Прізвище дружини змінено на дошлюбне « [PERSON] » (т.1, а.с.60). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00024937397, 03.01.1989 року [PERSON] одружилась з [PERSON] і змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В подальшому шлюб [PERSON] та [PERSON] розірваний зі збереженням за прізвища « [PERSON] » (т.1 а.с. 57). [INFO] народився позивач [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1554 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.01.1998 року. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с. 25, 43). Отже [PERSON] доводиться бабусею позивачу [PERSON] та матір`ю [PERSON] . [INFO] [PERSON] , вже не перебуваючи у шлюбі, на підставі Договору купівлі-продажу, р.№1-4395 від 28.12.1978, посвідченого 5-ю ХДНК придбала 55/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , будинок розташований на земельній ділянці розміром 728 кв.м, загальною площею 39,6 кв.м,3 льохи, 2 сараї, 2 убиральні, огорожа, смотровий колодязь 84,6 кв. м. (т.1 а.с. 164-165). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.12.2019 року житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 84,6 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м за адресою [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] 55/100 та за [PERSON] 45/100 (т.1, а.с. 31-32, 42, 44). Дійсно з наданої відповідачем копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.03.2005 року №128331 загальна площа домоволодіння по [ADDRESS] вказана 73,1 кв.м., житлова площа 45,1 кв.м, площа земельної ділянки 728 кв. м (т.1 а.с. 95). Між тим, з копії довідки КП «Харківське міськБТІ» від 13.11.2015 року №1102678, яка також надана відповідачем, вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Харкові № 69-3 від 01.11.2005 року загальна площа домоволодіння по [ADDRESS] складає 84,6 кв.м. Згідно рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» від 20.22.2015 №12/15 Комсомольське шосе змінено на Григорівське шосе (т.1 а.с. 96). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №2300 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 13.12.2019 року (т.1, а.с. 29, 40). Як вбачається з копії паспорту [PERSON] , [INFO] , її місце проживання було зареєстровано з 09.02.1979 року за адресою [ADDRESS] , відмітки про скасування вказаної реєстрації відсутні (т.1 а.с.56). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавалися. Свідоцтво про право на спадщину після [PERSON] нікому не видавалося, заповітів від імені [PERSON] у Другій ХМДНК не посвідчувалися, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №72028379 від 04.04.2023 року та №72028405 від 04.04.2023 року (т.1 а.с. 279-288). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №16745 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (т.1 а.с.30). 16.01.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Гуркаленко І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , відкрито спадкову справу за номером у нотаріуса 2/2020, номером у спадковому реєстрі 65359931 (т.1 а.с. 26). Відповідно до листа приватного нотаріуса ХМНО Гуркаленко І.В. на виконання ухвали суду повідомлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] ,, 16.01.2020 року зареєстровано заяву по книзі обліку та реєстрації спадкових за №4 від імені сина спадкодавці [PERSON] , про прийняття спадщини та заведено спадкову справу 2/2020. Інших заяв по с/с 2/2020 не надходило. За даними спадкового реєстру від імені [PERSON] заповітів посвідчено не було. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (т.1 а.с.273). Листом від 03.06.2020 року №02-14 приватним нотаріусом ХМНО Гуркаленко І.В. відмовлено [PERSON] в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті [PERSON] через неможливість фактичного встановлення факту належності спадкодавцеві [PERSON] , [INFO] , спадкового майна, за відсутності підтвердження наявності спадкової маси, а також за відсутності можливості встановити факт реєстрації місця проживання спадкодавця та запропоновано звернутися до суду (т.1 а.с.27-28). Як вбачається з відповідіГоловного управління національної поліції в Харківській області від 24.11.2021 року, за наявною інформацією, 17.10.2019 року труп Боржкової (згідно висновку судово-медичної експертизи №10-12/2614-Дм/19 від 13.11.2019 року значиться, як « [PERSON] , [INFO] виявлено за адресою: [ADDRESS] , без видимих ознак насильницької смерті. 18.10.2019 відомості за вказаним фактом внесено слідчим відділом Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019220500001810 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України з додатковою відміткою до кваліфікації «природна смерть». Інформації щодо фактичного місця проживання [PERSON] управління не має (т. 1 а.с. 224). Крім того, копія довідки ЖЕД №85 Жовтневого району м. Харкова від 23.04.1996 року про склад сім`ї, яка видана [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , містить дані про те, що склад її сім`ї 3 особи: крім неї - [PERSON] (син) та [PERSON] (матір) (т.1 а.с. 61). Позивачем надано копію супровідного листа про направлення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] копії виконавчого листа Судового виконавця 2 Народного суду Комсомольського району № 2-864 від 15.10.1993 року (т.1, а.с. 62), копію квитанції про сплату за комунальні послуги за листопад 2012 року за адресою: [ADDRESS] , тобто вже після смерті [PERSON] (т. 1 а.с. 68), а також копії конвертів, адресованих [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.66-67). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що у листопаді 2018 року вона з родиною придбали частину будинку за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої частини будинку була [PERSON] , однак вона померла ще в двохтисячних роках, що свідкові відомо зі слів її доньки [PERSON] , яка постійно мешкала у своїй половині будинку, доглядала за ним та вела домашнє господарство. У [PERSON] був один син [PERSON] , однак він не був зареєстрований разом з матір`ю, проживав окремо, а коли [PERSON] померла [INFO] , то свідок лише через декілька днів змогла знайти [PERSON] . Інші свідки - [PERSON] та [PERSON] у жодне судове засідання, які були призначені судом на 30.03.2023 року на 10-00 год., 31.05.2023 року на 12-30 год., 22.08.2023 року на 11-00 год., 15.11.2023 року на 11-00 год., 22.01.2024 року на 09-15 год., 26.03.2024 року на 10-30 год., 07.05.2024 року на 11-00 год., 11.07.2024 року на 10-30 год. та 19.08.2024 року о 12-00 год. не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судових засідань були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, які знаходяться в матеріалах цивільної справи, у зв`язку з чим судом проведено розгляд справи без допиту вказаних свідків. З таких обставин суд також не бере до уваги зміст наданих з позовом протоколів опитування вказаних свідків (т.1 а.с.63,64, 136, 137). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Разом з тим, статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 14 п. 1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, вказав, що у відповідності з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01.07.2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 ЦК УРСР. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , тобто до набуття чинності ЦК України, застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають також норми ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.2004 року, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Відповідно до ст. ст. 525 та ст. 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР). У ст. 549 ЦК Української PCP, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УPCP 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті В даному випадку з огляду на досліджені судом письмові докази, показання свідка, суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] однак, в оформленні спадкових прав і видачі свідоцтва про право на спадщину в досудовому порядку йому було відмовлено, отже права спадкоємця [PERSON] підлягають судовому захисту. Під час судового розгляду справи було встановлено, що спадкове майно складається з 55/100 житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 84,6 кв.м., житловою площею 45,1 кв. м. Вказана частина домоволодіння належала на день смерті і була зареєстрована за [PERSON] на праві власності. Єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] була її донька - [PERSON] , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено в судовому засіданні показаннями сусідки-співвласниці, а також доказами отримання [PERSON] кореспонденції та сплати рахунків за комунальні послуги за вказаною адресою, а також доказами, отриманими з органів поліції про те, що [PERSON] і померла в подальшому за адресою: [ADDRESS] . Отже [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у вигляді належної померлій частини домоволодіння. В свою чергу позивач [PERSON] у передбачений законом строк і спосіб прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Інші особи з заявами про прийняття спадщини чи видачу свідоцтв про право на спадщину як після смерті [PERSON] , так і після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертались. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на 55/100 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 84,6 кв.м., житловою площею 45,1 кв. м. в порядку спадкування за законом, після смерті його матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . При цьому заперечення представника відповідача щодо площі спірного домоволодіння спростовуються доказами, які ним же і були надані до відзиву, а відсутність даних про місце реєстрації [PERSON] не може бути підставою для позбавлення її спадкоємця права на спадщину. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). З огляду на викладене та

Outcome: approved