Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

У липні 2024 року представник позивача адвокат Даниленко Т.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду, та свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач з 01.12.1999 по 08.05.2024 р. вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ « Сумихімпром». В травні 2024 року була звільнена з роботи за власним бажанням. При звільнені відповідачем не проведено розрахунок та не виплачена нарахована заробітна плата в сумі 16795,28 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Посилаючись на ст.117 КЗпП України у зв`язку з непроведенням розрахунку при звільненні, просить також стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Ухвалою суду від 01.08.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, витребувано у відповідача докази. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав, копію ухвали та позов з додатками отримав 08.08.2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.12.1999 року працювала на посаді комірника в ПАТ «Сумихімпром». Звільнена 08.05.2024 року за наказом № 504 за власним бажанням (у зв`язку з переїздом на нове місце проживання - ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.24-27). З наданих відповідачем розрахункових листків за квітень, травень 2024 року вбачається, що відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] за вказаний період в сумі 16795,28 грн.(а.с.9). Згідно ст. 115\~КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч.1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього кодексу. Частиною першою\~ст. 116 КЗпП України\~встановлені строк розрахунку при звільненні, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Надані позивачем докази підтверджують наявність заборгованості з виплати заробітної плати при її звільненні. Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про виплату відповідачем заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, з ПАТ «Сумихімпром» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 16795 грн. 28 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Судом встановлено, що при звільненні в порушення вимог\~ст.116 КЗпП\~роботодавцем не було проведено виплату усіх належних сум працівникові [PERSON] . Вказана обставина є підставою для застосування до роботодавця заходів, передбачених\~статтею 117 КЗпП: з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.\~\~\~\~\~\~\~\~ При цьому для обчислення розміру середньої заробітної плати суд вважає необхідним взяти до уваги розмір середньої заробітної плати зазначений в довідці про доходи, відповідно до якої середньомісячна заробітна плата позивача складає 8000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнився 08 травня 2024 року, тому час розрахунку середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у даній справі розпочався з 09 травня 2024 року. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 32761 грн. 90 коп. 8000,00: 21 роб. день х 86 роб. днів = 32761 грн. 90 коп.) з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнені від сплати судового збору, на підставі ч.1\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про стягнення заробітної плати та 1211,20 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку.

Outcome: approved