Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

27 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2021 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Бородіну О.В. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі, розгляд справи проводиться у порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. Розпорядженням Голови Верховного Суду №7/0/9-22 від 14.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м.Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави Миронець О.К. від 10 березня 2023 року направлено цивільну справу за підсудністю до Ленінського районного суду м.Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 травня 2023 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Пашнєва В.Г. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 травня 2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року клопотання адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. про заміну позивача його правонаступником задоволено та замінено позивача [PERSON] , який помер [INFO] , на його правонаступника\~ [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року провадження у справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зупинено\~до залучення до участі у справі правонаступників відповідача [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року\~ поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Залучена до участі в справі [PERSON] як правонаступник відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 липня 2024 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом; підготовче засідання у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Після уточнення позовних вимог, яке було пов`язано зі смертю відповідача [PERSON] , позивач [PERSON] в особі свого представника, адвоката Жаровуої-Тітарьової Л.М., остаточно просив суд визнати за [PERSON] право власності на 4/36 частини будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] ; також визнати за [PERSON] право власності на 13/36 частин будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабці позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначив, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , був придбаний [PERSON] та [PERSON] , його дідусем та бабцею, в період шлюбу. Право власності на будинок було зареєстровано за [PERSON] , відповідачкою по справі, на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.1982 року. Після смерті [PERSON] спадщину належним чином прийняли його син [PERSON] , його дружина [PERSON] , його донька [PERSON] . [PERSON] трагічно помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син, [PERSON] . Дружина спадкодавця, [PERSON] , відмовилася від своєї частки спадщини на користь сина [PERSON] . Мати померлого [PERSON] , [PERSON] , заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, свідоцтво про право на спадщину після смерті сина не отримувала. [INFO] [PERSON] померла. Позивач вважає, що його батько [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька, [PERSON] , у вигляді 1/6 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; вважає, що він в передбаченому законом порядку прийняв спадщину після смерті свого батька, [PERSON] , у вигляді 2/3 частин від 1/6 частини будинку, що складає 2/18 (або 4/36) частини будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; що він в передбаченому законом порядку прийняв спадщину після смерті бабці, [PERSON] , за правом\~представлення у вигляді 13/36 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відзиву на позовну заяву не надала. Копію ухвали про поновлення провадження у справі, копію уточненої позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням за її останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду неотриманим. Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) -довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (нині померлою) на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.1982 року, посвідченого нотаріусом 2 ХДНК за р.№ 3-2854, зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 06.10.1982 року за р.№ 3406., що підтверджується довідкою КП «Харківське МБТІ» від 13.09.2021 року № 1110343 та копією договору купівлі-продажу будинку від 17.09.1982 року. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18.11.2021 року № 00033749890, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 14 липня 1973 року в Палаці одруження «Жовтневий» виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящих, актовий запис № 723. Відомості про розірвання шлюбу подружжя відсутні. А отже, на день придбання спірного будинку 17.09.1982 року, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Згідно ст.22 КпШС України, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу від 17.09.1982 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст.28 КпШС України, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу, в разі поділу майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнавалися рівними. Таким чином, судом встановлено, що хоча право власності на спірний будинок було зареєстровано на ім`я [PERSON] , але спірний будинок є спільним майном подружжя, тому [PERSON] належало право власності на частину вказаного спірного будинку, оскільки він був придбаний в період шлюбу. [PERSON] , помер [INFO] , а/з про смерть від 01.05.2000 року № 4474, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 16.03.2011 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, яка діяла на день відкриття спадщини після смерті [PERSON] , визнавалося, що спадкоємиць прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у керування або володіння спадковим майном. Вказані в цій статті дії повинні були здійснені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в ред. 2004 року, він застосовується до цивільних відносин, які виниклі після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Право [PERSON] на спадщину після смерті батька [PERSON] виникло до набрання чинності Цивільного кодексу України в ред. 2004 року та продовжило існувати після набрання ним чинності. У відповідності до ст. 1268 ч.3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживав разом з батьком [PERSON] і після його смерті у встановлений законом строк не заявив про відмову від спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , його син [PERSON] прийняв спадщину, оскільки фактично вступив у керування та володіння спадковим майном: він був зареєстрований і фактично проживав в будинку за адресою [ADDRESS] на день смерті батька і продовжував проживати в будинку до дня своєї смерті; вказаний будинок був його єдиним місцем постійного проживання; він після смерті батька проводив будівельні і ремонтні роботи в будинку, провів каналізацію; за власні кошти купував будматеріали для ремонту будинку, особисто приймав участь в будівельних роботах; він сплачував комунальні послуги та податок за будинок; на свій розсуд користувався земельною ділянкою. \~ \~ \~ \~Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його батька [PERSON] було перевірено державним нотаріусом Другої ХМДНК за довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 14.01.2021 року № 03-00708-2021 про реєстрацію місця проживання особи, згідно якої [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 14.10.1992 року та по дату видачі довідки 14.01.2021 року, тобто в спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця [PERSON] (п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N?18/5 від 14.06.1994 року). \~ \~ \~ \~Іншими спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , були дружина спадкодавця [PERSON] , дочка спадкодавця [PERSON] . Батько спадкодавця [PERSON] помер [INFO] , мати спадкодавця [PERSON] померла в 2000 роках (точна дата не відома). \~ \~ \~ \~Зазначені обставини знайшли своє підтвердження у заявах [PERSON] , які були зареєстровані державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 15.01.2021 року №26 та від 23.11.2021 року №1577, спадкова справа № 14/2021. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] його син [PERSON] , його дружина [PERSON] та його донька [PERSON] прийняли спадщину у вигляді 1/2 частини будинку за адресою: [ADDRESS] в рівних частках, тобто по 1/6 частині кожний. [PERSON] помер [INFO] , а/з про смерть від 19.05.2022 року № 398, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 19.05.2022 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син і позивач по справі, [PERSON] . Дружина спадкодавця, [PERSON] , відмовилася від своєї частки спадщини на користь сина [PERSON] . Мати спадкодавця, [PERSON] , на день його смерті була зареєстрована в спірному будинку, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не отримувала. \~ \~ \~ \~Зазначені обставини знайшли своє підтвердження у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 10.01.2023 року на ім`я позивача приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Сипачовою І.М., спадкова справа № 38/2017 та у довідці головного спеціалісту відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської Ради від 14.11.2023 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] . \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] , а саме його син [PERSON] прийняв спадщину у вигляді (1/6 : 3) х 2 = 2/18 або 4/36 частин будинку за адресою: [ADDRESS] ; мати спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/18 частини зазначеного будинку. [INFO] померла бабця позивача, [PERSON] , що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 27.06.2023 року про встановлення факту смерті [PERSON] . Строк для прийняття спадщини після її смерті сплив [INFO] . На день її смерті позивач був зареєстрований разом зі спадкодавцем по [ADDRESS] , яке було постійним місцем проживання померлої. Також [PERSON] подав 28.06.2023 року відповідну заяву про прийняття спадщини до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори. \~ \~ \~ \~Зазначені обставини знайшли своє підтвердження у довідці головного спеціалісту відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської Ради від 14.11.2023 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] , у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.11.2023 року про реєстрацію в будинку позивача та відповідача, у заяві позивача до Шостої ХМДНК від 23.06.2023 року та поштових документах про її направлення і отримання нотаріальною конторою. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємцем після смерті [PERSON] , окрім позивача [PERSON] , є також відповідач [PERSON] . Тобто 13/18 (3/6+1/6+1/18) частин будинку, на які спадкодавець [PERSON] мала право за законом як на сумісно придбане майно подружжя (3/6 частини), на спадщину після смерті чоловіка (1/6 частина), на спадщину після смерті сина (1/18 частина), повинно ділитися на двох спадкоємців в рівних частках. За таких обставин суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину після її смерті у вигляді 13/18 : 2 = 13/36 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3355 грн.

Outcome: approved