Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

14.03.2024 р., [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що 10.07.2021р. між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Раніше його дружина перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними було розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05.12.2011р. Під час перебування його дружини у першому шлюбі, в неї з колишнім чоловіком народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . В теперішньому шлюбі з [PERSON] у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на той факт, що дочка його дружини від першого шлюбу не є його біологічною дитиною, він прийняв та виховує її як свою рідну, перебуває з нею в хороших сімейних відносинах та вона перебуває на його повному матеріальному утриманні. Таким чином, фактично на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, що дає йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. З приводу цього питання він звертався до [INFO] , де йому було повідомлено про те, що відстрочка від призову в даному випадку може бути надана лише після встановлення в судовому порядку факту перебування на утримання дочки його дружини від першого шлюбу. Заявник зазначає, що він займається підприємницькою діяльністю у сфері IT, має високий дохід. Ним придбано квартиру, загальною площею 90 кв.м., де вони сім`єю проживають до сьогоднішнього дня. Умови проживання є задовільними, квартира обладнана опаленням, газопостачанням, електроживленням, та водовідведенням. Дитина, [PERSON] , має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку . Заявник, як її вітчим, в повному обсязі здійснює витрати на її навчання, медичне та інше забезпечення. Також заявник несе витрати на придбання [PERSON] різного роду предметів, необхідних для її навчання чи розвитку. Натомість біологічний батько дитини [PERSON] не несе витрат по утриманню своєї дочки, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі близько 100 000 грн., фактично самоусунувся від матеріального забезпечення дитини , у зв`язку з чим весь тягар матеріального утримання заявник взяв на себе. Наведене, на думку заявника, свідчить про перебування дочки його дружини від першого шлюбу , [PERSON] , на повному його матеріальному утриманні, відтак просить заяву задовольнити. Ухвалою судді від 19.03.2024р. заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 22.07.2024р. заінтересована особа , [PERSON] , подав відзив на позовну заяву, в якому вимоги [PERSON] категорично заперечив. Зазначає, що станом на 12.06.2024р. у нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] , що стягуються згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09.11.2011р. Крім того він додатково надає дитині допомогу, яку не облікував у зв`язку із довірливими відносинами із колишньою дружиною. Також на його утриманні перебуває ще дві дитини, які народились в новому шлюбі : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . д До недавнього часу на утриманні перебував і його батько, що є інвалідом І групи та потребує постійного догляду. Таким чином стверджує, що бере участь в утриманні доньки [PERSON] , а вимоги заявника є безпідставними. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник, адвокат Савка Т.В. заяву підтримали з підстав, що в такій викладені. Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Зацікавлена особа, [PERSON] , підтримала заяву [PERSON] та повідомила, що вона є матір`ю неповнолітньої [PERSON] . Біологічний батько дитини не цікавиться її життям та розвитком, фактично не надає матеріального утримання. Все піклування за дочкою взяв на себе заявник, якого її донька [PERSON] називає батьком . Заслухавши пояснення заявника та його представника, [PERSON] , свідків по справі, дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд за правилом ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні із 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. Пунктом 3 ч. 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що між заявником [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) , 10.07.2021р. зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». В даному шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] З 02.08.08 [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Вказаний шлюб розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05.12.2011р. У цьому шлюбі в подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . Як вбачається із Акту ОСББ «Червоної Калини4-Сокільники» від 24.01.2024р., заявник [PERSON] , його дружина [PERSON] , донька дружини [PERSON] , їх спільна донька [PERSON] разом проживають у квартирі, площею 90,1 кв.м., в [ADDRESS] . Квартира придбана заявником , згідно договору купівлі-продажу квартири від 24 січня 2022 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського РНО Міханошин М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 66. Відповідно до акту обстеження від 06.03.2024 року складеного комісією Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] , його дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] . Умови проживання є задовільними. Квартира обладнана опаленням, газопостачанням, електроживленням, та водовідведенням. [PERSON] має окрему кімнату, та забезпечена всім необхідним для навчання. Окрім наведеного, в якості доказів встановлення факту перебування на утриманні трьох неповнолітніх дітей заявником надано до суду довідку ТзОВ «Медікавер» від 05.02.24р., згідно якої вітчим дитини [PERSON] звертався в даний медичний центр на консультації до лікаря педіатра, цікавиться здоров`ям [PERSON] , довідку СЗШ № 42 від 01.02.2024р. про те, що заявник бере участь у навчальному процесі дитини, договір про надання освітніх послуг укладений із заявником про влаштування [PERSON] до приватного закладу освіти «ПІПЛ Ліцей» із оплатою навчання в розмірі 2379 доларів США за рік, чеки про купівлю дитині різного виду товарів, податкову декларацію про дохід заявника за 2023 рік. Так, правовідносини щодо утримання дітей, є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч.2 ст. 166 СК України). У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 КК України. З матеріалів справи вбачається, що мати дитини, [PERSON] , зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів з батька , [PERSON] . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09.11.2011р. у справі № 2-5122/11, ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 19.09.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Городоцького ВДВС у Львівському районі Львівської області від 12.06.2024р., у [PERSON] станом на 31.05.2024р., відсутня заборгованість по сплаті вищевказаних аліментів на утримання дочки, [PERSON] . Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Відповідно до ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Отже вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, у випадку прямо передбаченому законом, лише за сукупності наступних обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. В даному випадку, заявник [PERSON] є вітчимом дитини , [PERSON] , [INFO] . Вітчим- це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст. 268 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що падчерка заявника має рідного батька - [PERSON] . Беззаперечних доказів, які б вказували на те, що біологічний батько - [PERSON] не виконує свій обов`язок щодо утримання дитини не надано. У своїй заяві [PERSON] зазначив, що з моменту реєстрації ним шлюбу із [PERSON] , дочка [PERSON] проживає разом з ним, він її прийняв як свою дитину і надає їй належне утримання та турботу. Дані обставини ствердили і допитані в судовому засіданні за клопотанням захисника заявника [PERSON] та [PERSON] . Проте, в силу положень ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В матеріалах справи відсутні також будь-які дані щодо відсутності можливості належного утримання батьком [PERSON] неповнолітньої [PERSON] . За таких підстав, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, якими підтверджується обов`язок заявника утримувати неповнолітню [PERSON] , в силу ст. 268 СК України. Батько дитини не позбавлений батьківських прав, не звільнений від обов`язку надання коштів на утримання дитини, навпаки сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованість відсутня. Законом не заборонено [PERSON] добровільно утримувати неповнолітню дочку своєї дружини від першого шлюбу , дбати про її всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про її духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить [PERSON] . Крім того, на думку суду, дане звернення до суду направлене не на захист прав неповнолітньої дитини, а пов`язано із виконанням військового обов`язку, проходженням військової служби та реалізації права на відстрочку від призову на військову службу. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed