Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

02.08.2024 позивач [PERSON] звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати їх з відповідачем шлюб, що зареєстрований 01.03.2008 Дідилівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис №3. Разом з тим, [PERSON] також просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2024 та до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач просила суд вирішити питання судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2008 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них є одна неповнолітня донька [PERSON] . Вказує, що шлюбні відносини сторін не складаються через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння через що виникають постійні сварки. Зазначає, що шлюб існує формально, а його збереження суперечить її інтересам, що стало причиною звернення до суду. В обгрутування\~позовної вимоги\~про стягнення\~з відповідача\~аліментів на\~утримання їх\~неповнолітньої доньки\~ позивачка\~зазначає,\~щовідповідач як батько зобов`язаний утримати їх спільну дитину, яка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, а тому просить стягувати аліменти. Ухвалою суду від 05.08.2024 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. З урахуванням заяви сторін у справі про розгляд справи без їх участі, перевіривши відомості про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 01.03.2008 Дідилівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 3, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.03.2008. Прізвище дружини після одруження Машталер. (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін є одна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, постійні сварки, звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обґрунтування заявлених вимог, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2008. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Однак, подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема постійні непорозуміння та сварки, відсутність взаєморозуміння, у зв`язку з чим сторони припинили подружні стосунки, спроби знайти порозуміння позитивних результатів не дали, відсутність в позивачки бажання примиритись та зберегти сім`ю дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак, суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, а також заяву відповідачки, в якій вона просила залишити їй прізвище взяте у шлюбі, суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище [PERSON] . Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів суд виходив з встановлених обставин справи та відповідних до них правовідносини. Як встановлено судом, сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.09.2008 (а.с.6). Так, позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач зобов`язаний утримувати їх неповнолітню дитину. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дитину, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивачка просить суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, вік та стан здоров`я дитини, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, і відповідач таких не надав, натомість відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання доньки визнає повністю, а тому суд дійшов висновку, що визначений позивачкою розмір аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі 2500,00 грн. щомісячно є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення належного утримання неповнолітньої дитини, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved