Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

24.07.2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві прохала стягнути з 04.03.2024року з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Заявлені вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 04.10.2013 року по теперішній час. У листопаді\~2013\~року народилася їхня спільна з відповідачем дитина [PERSON] [INFO] . До березня\~2022\~року вона з відповідачем та дитиною проживали разом однією сім?єю. З березня\~2022\~року відповідач не займається вихованням дитини, коштів на утримання доньки для належного її розвитку та забезпечення не надає. Від народження Злата страждає на вади зору: косоокість, що суттєво впливає на повсякденне життя та вимагає постійного лікування та проходження обстежень. У серпні\~2019\~року донці провели операцію на очах, та встановлено зір на праве око 0,3 та на ліве око 0,4, що піддержується випискою із медичної карти стаціонарного хворого. Позивачка зазначає, щоо вона не має особистого житла та винаймає квартиру за адресою: [ADDRESS] , зі сплатою орендної плати у розмірі\~9000\~грн. щомісяця та додатково комунальні послуги. У зазначеній квартирі проживає вона разом з донькою. У зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України втратила роботу, через що вона з донькою опинилася у скрутному становищі. Відповідач є здоровим та працездатним, але коштів на забезпечення та нормальне існування дитини не надає, знаючи що вона та дитина у скрутному матеріальному становищі, як тимчасово безробітна мати, яка виховує дитину з вадами зору з постійними потребами у лікуванні. У зв?язку з вищевикладеним вважає за потрібне стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 року відкрито провадження по справі та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.10.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис №1376. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку\~ [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 03.12.2013 року). Згідно зазначеного свідоцтва про народження, позивачка зазначена матір`ю дитини, відповідач\~батьком. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю та потребує коштів на постійне лікування та проходження обстежень, оскільки дитина страждає на вади зору. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182\~СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 183 Сімейного Кодексу України\~частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2\~ст.18 СК України\~передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Положенням ст.191 СК України\~визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу\~із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, суд, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7\~Сімейного кодексу\~України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а відсутність також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, інших осіб на утриманні не має. Судом також враховано, що відповідач визнав позовні вимоги. На переконання суду визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4\~ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, суд погоджується із вимогами позивача та задовольняє їх у повному обсязі, визначивши розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому,\~суд приходить\~до висновку\~про стягнення\~аліментів із\~дня подачі\~позову до\~суду -\~з 24.07.2024\~року,\~оскільки позивачкою\~не надано\~до суду\~переконливих доказів\~того,\~щовона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а отже, аліменти за минулий час не можуть бути присуджені. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved