Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

У травні 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] суму основного боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 10258,62 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється на підставі публічного договору, що передбачений ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затвердженні Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року (далі - Правила). Як зазначено в позові, пунктом 3.1.5 Правил визначено, що електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який пропонується споживачам до укладення та комерційну пропозицію. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. ТОВ «Кіровоградська обласна ЕК» на своєму сайті в мережі Інтернет за адресою: http: www.kresc.com.ua розміщено відповідну форму договору та комерційну пропозицію. Позивач зазначає, що [PERSON] є споживачем електроенергії за договором, регулярно отримує квитанції від енергопостачальника на оплату спожитої електричної енергії без будь яких заперечень, але в порушення умов договору допустила заборгованість за спожиту електроенергію, при цьому позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов`язання з постачання відповідачу електроенергії в належній кількості та з гарантованим рівнем якості. Оскільки відповідач не дотрималася виконання своїх, як споживача електроенергії, обов`язків щодо сплати коштів за спожиту електроенергію за період з 01.07.2023 року по 01.05.2024 року, де нею було спожито 4058 кВт/год електроенергії на суму 10258,62 грн, й між сторонами не було досягнуто згоди відносно добровільної оплати боргу, тому позивач змушений звернутися до суду з заявою про стягнення вказаної вище заборгованості на свою користь у судовому порядку. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, але подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача, при цьому надав згоду на заочний розгляд справи (а.с.30). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до змісту ч.8 ст. 178, ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), тобто за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (редакція діє з 01.01.2019 р.) ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» споживачу [PERSON] , який є публічним договором приєднання, встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є Додатком №1 до цього Договору. За цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. У комерційній пропозиції №1-УП для побутових споживачів (населення) постачальником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія». Дана комерційна пропозиція пропонується на території здійснення господарської діяльності з розподілу (передачі) електричної енергії наступних операторів систем розподілу: ПрАТ «Кіровоградобленерго», АТ «Укрзалізниця» та АТ «Полтаваобленерго». Також зазначено, що дана комерційна пропозиція діє з 01.01.2021 року. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз.5 п.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії») (а.с.4-6). Таким чином, між сторонами було укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг без викладення його в паперовій формі. Акцептування зазначеного договору відповідачем відбулося шляхом споживання електричної енергії та періодичної сплати за неї. Факт споживання відповідачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , підтверджується інформацією Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про реєстрацію місця проживання відповідача за зазначеною адресою з 26.03.2021 року (а.с.16). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми боргу (балансу абонента [PERSON] ), особовий рахунок [NUMBER] за період з 01.07.2023 року по 01.05.2024 року відповідачем спожито 4058 кВт/г на загальну суму 10258,62 грн. (а.с.7). Тобто, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію становить 10258,62 грн. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312. Вказані Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положеннями ч.2 ст.642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч.1 ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п.7 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Таким чином, наявність правовідносин між сторонами за договорами постачання електричної енергії, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з електропостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків. Частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 4.12 Правил передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг виконує в повному обсязі та постачає (продає) відповідачу електричну енергію, а відповідач всупереч умовам укладеного договору не здійснює плату за електричну енергію, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10258,62 грн. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач, як споживач, не виконав передбачені договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і законом зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 10258,62 грн, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Оскільки позов задоволено повністю, а тому у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved