Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

[PERSON] , звернувся в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою по справі [PERSON] , позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах. За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин. В подальшому, Рішенням Виноградівського районного суду від 26.12.2023 року по справі №299/6842/23, визначено місце проживання спільних дітей сторін та залишено їх на утриманні, самостійному вихованні та проживанні із батьком-позивачем [PERSON] , за його місцем проживання, а саме в [ADDRESS] . Ще до фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачкою, спільні діти сторін, проживали зі позивачем-своїм батьком [PERSON] , у його власному житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] та знаходилися на його повному утриманні. Відповідачка [PERSON] ніяким чином не піклується про своїх дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Фактично відповідачка не спілкується з своїми дітьми, що є необхідним для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Позивач [PERSON] повністю опікуються долею спільних дітей-сина [PERSON] та доньки [PERSON] намагаються максимально забезпечувати їх потреби, займається вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток, купляє одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб діти отримала відповідне для їх віку та потреб харчування та догляд. Будь-яких перешкод для виконання відповідачкою [PERSON] своїх батьківських обов`язків, позивач ніколи не чинив та не чинить. А тому позивач [PERSON] просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити (а.с. 35). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не заперечує та визнає (а.с. 36). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву та висновок органу опіки та піклування Вилоцької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.33-34). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками сина [PERSON] , [INFO] (а.с.26) та доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.28), які проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному утриманні, що підтверджується Рішенням Виноградівського районного суду від 26.12.2023 року по справі №299/6842/23. Вказаним Рішенням визначено місце проживання спільних дітей сторін та залишено їх на утриманні, самостійному вихованні та проживанні із батьком-позивачем [PERSON] , за його місцем проживання, а саме в [ADDRESS] (а.с.8-13). Судом встановлено, що мати дітей не проживає з сім`єю, вона самоусунулася від своїх обов`язків по вихованню і утриманню своїх дітей, розвитком та станом здоров`я таких не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з ними. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються фактично батьками позивача самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідно до висновку орган опіки та піклуванння Вилоцької селищної ради Закарпатської області від 27.08.2024 року № 02-10/1512 вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] щодо її малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки така не виконує батьківські (материнські) обов`язки утримання та виховання своїх малолітніх дітей (а.с. 33-34). Судом в процесі розгляду справи та дослідження доказів встановлено обставини - факти як кожен окремо так і в сукупності які можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування нею своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення її до своїх батьківських (материнських) обов`язків. У справі відповідачка [PERSON] не надала жодного доказу який би свідчив про те, що вона належним чином виконує батьківські обов`язки у вихованні дітей, має намір змінити свою поведінку, утверджує повагу до батьків, піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток дітей, виховує малолітніх дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, тобто вчиняв/вчиняє активні дії на виконання вимог ст. 150 СК України. Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують обставини, які свідчать про те, що відповідачка, як мати, тривалий час, свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року(пункт 54 та пункт 58) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до приписів ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем [PERSON] доведено належними, допустимими та достатніми доказами на підставі яких суд дійшов до беззаперечного висновку про те, що відповідачка ухиляється від участі у вихованні своїх малолітніх дітей, що слугує підставою для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим суд приймає рішення про задоволення позову у цій частині. Щодо вимоги позову про призначення позивача опікуном його ж дітей суд зазначає, що відповідно до положень Сімейного кодексу України батько є опікуном його дітей в силу закону, відтак вимога позову про призначення позивача опікуном його ж дітей є безпідставною. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп., - слід стягнути з [PERSON] , оскільки рішення винесено на користь позивача.

Outcome: approved