Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу посилаючись на те, що позивач і відповідач уклали шлюб. Фактично сім`я припинила своє існування і нинішні стосунки абсолютно не відповідають поняттю сім`ї. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо. Шлюб по суті носить формальний характер. Примирення між нами також неможливо. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представником позивача подана заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить трекінг рекомендованого поштового відправлення. У строк, встановлений відповідачу відзиву на позов не надано, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, проте він не скористався своїм процесуальним правом та відзив не подав. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 12 вересня 2014 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1408 та видано свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружина: [PERSON] . (а.с.5) За час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 29 лютого 2024 року виданого Святошинським відділом державної актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з відповідним актовим записом № 1992; Як зазначає позивач, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння і взаємоповага. Фактичні шлюбні відносини припинені та збереження сім`ї неможливе. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України) Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо та таке перебування суперечить волі та інтересам один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами неможливе, а тому зберегти сім`ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved