Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що при видачі свідоцтва про право власності на житло, а саме квартири [ADDRESS] , була допущена помилка щодо імені заявниці, а саме помилково зазначено ім`я « [PERSON] », замість « [PERSON] », що позбавляє заявницю реалізувати своє право на реєстрацію майна в ДРРП. Ухвалою суду від 04.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання заявник не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника заявника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність заявника та його представника, заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи ВМР Мельник С.С., а також інші заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, при розгляді справи покладалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 09.03.1987 року, заявниця записана як « [PERSON] » (а.с.7). Згідно Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 15.02.2011 року, 15.02.2011 року між заявницею, [PERSON] , та [PERSON] було укладено шлюб, внаслідок якого заявниця змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). У паспорті громадянина України Серія [NUMBER] , заявниця записана як « [PERSON] » (а.с.5). Однак, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1993 року заявниця є власником частки квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири по частки, згідно свідоцтва, є [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (брат). (а.с.9). Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 16.11.2020 року батько заявниці, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.10). Згідно договору дарування частки квартири від 07.09.2021 року №2-1161 брат заявниці [PERSON] , передав безоплатно у власність заявниці свою 1/4 частки квартири [ADDRESS] (а.с.11) Відповідно до витягу з ДРРП від 07.09.2021 року №273640472 дана подарована частка квартири зареєстрована за заявницею [PERSON] (а.с.12). З метою реєстрації в ДРРП своєї частки квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1993 року, [PERSON] звернувся з відповідною заявою від 15.05.2024 року до державного реєстратора. Однак, рішенням від 17.05.2024 року №73192759 державним реєстратором прав на нерухоме майно ВК ВМР, [PERSON] , було відмовлено в проведенні реєстраційної дії, оскільки у свідоцтві про право власності на житло від 26.08.1993 року, видане згідно рішення виконкому ВМР від 26.03.1993 року №582 на квартиру [ADDRESS] , власником значиться « [PERSON] », в той час як заяву про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] подано [PERSON] (а.с.13). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 187, суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Тобто, судом встановлено, що при видачі свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1993 року була допущена орфографічна помилка щодо імені заявниці, а саме помилково зазначено ім?я « [PERSON] », що наразі позбавляє її реалізації свого права на реєстрацію майна в ДРРП. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~Надані докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими\~у правовідносинах щодо встановлення\~факту належності правовстановлюючого документа, відповідають вимогам ст. ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч.3 ЦПК України. Враховуючи вищезазначене, а також те, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право на здійснення реєстрації права власності, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved