Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

У позові АТ «Таскомбанк» просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість за заявою договором № 002/10755003-SP від 05 липня 2021 року станом 30 жовтня 2023 року в загальному розмірі 114238 грн. 96 коп., з якої заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) в розмірі 53311 грн. 26 коп., заборгованості по процентам ( в т.ч. прострочена) в розмірі 60927 грн. 70 коп., в обґрунтування чого посилалося на те, що 05 липня 2021 року сторонами було підписано заяву анкету № 459788 щодо приєднання відповідача до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Відповідач з 05 липня 2021 року є власником поточного рахунку у гривні, який відкритий до заяви № 459788 з номером кредитного договору № 002/10755003-SP. Позивач надав відповідачу послугу кредитування рахунку та надав кредитні кошти в сумі 50000 грн. зі сплатою процентів в розмірі 0,01 % на строк 12 місяців з автоматичною пролонгацією, а відповідач в подальшому перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Ухвалою суду від 29.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у позові виклав прохання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 04.06.2024 року поштового відправлення з копією ухвали про відкритті провадження в справі, судовою повісткою та копією позовної заяви з додатками. Згідно з ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач отримав рекомендований лист суду, суд вважає, що він був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався, заяв, клопотань та заперечень суду не надав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. 05 липня 2021 року сторонами було підписано заяву анкету № 459788 щодо приєднання відповідача до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Відповідач з 05 липня 2021 року є власником поточного рахунку у гривні, який відкритий до заяви № 459788 з номером кредитного договору № 002/10755003-SP. Позивач надав відповідачу послугу кредитування рахунку та надав кредитні кошти в сумі 50000 грн. зі сплатою процентів в розмірі 0,01 % на строк 12 місяців з автоматичною пролонгацією, а відповідач в подальшому перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах, внаслідок чого станом 30 жовтня 2023 року за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 114238 грн. 96 коп., з якої заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) в розмірі 53311 грн. 26 коп., заборгованості по процентам ( в т.ч. прострочена) в розмірі 60927 грн. 70 коп. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Змістом ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~612\~ЦК України\~передбачено,\~що боржник\~вважається таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед АТ «Таскомбанк» за кредитним договором. Враховуючи, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved