Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . Також позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача [PERSON] на підставі судового наказу, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 02.11.2021 у справі № 711/6099/21, стягнувши при цьому з останньої на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.02.2024 до досягнення дитиною повноліття. У обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначив, що під час шлюбу з відповідачем вони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 28 вересня 2023 року шлюбу між сторонами розірвано. 02 листопада 2021 року Придніпровським районним судом міста Черкаси був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 24.09.2021 і до 25.06.2030. Проте, донька сторін [PERSON] змінила місце проживання та з 26.06.2023 постійно проживає з позивачем. Позивач стверджує, що його донька [PERSON] має довірливі з ним стосунки, оскільки постійно займається її вихованням, розвитком, організацією навчання та медичного забезпечення. Позивач відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, є здоровим, має дохід та забезпечує належні житлові умови для доньки, в якої наявні сталі соціальні зв`язки за останнім місцем проживання, яке у свою чергу облаштоване окремим спальним місцем, місцем для навчання, спортивним інвентарем та всім необхідним для навчання. [PERSON] наголошує, що стягнення з нього судовим наказом аліментів на користь відповідача не є доцільним, оскільки донька [PERSON] проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні. Натомість уважає правильним саме стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 08 квітня 2024 року відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] , у якому просила визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з нею. У обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначила те, що дитина проживає з позивачем за первісним позовом лише на період навчання з літа 2023 року. До цього часу донька проживала разом з матір`ю [PERSON] та забезпечувалася всім необхідним. Наразі дитина проживає разом з матір`ю на вихідних та канікулах. Уважає доцільним з метою належного розвитку дитини та збереження її сталих соціальних зв`язків визначити її місце проживання саме разом з матір`ю. 27 травня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. 07 серпня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] разом зі своїм представником у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити з підстав, що зазначалися ними у первісній позовній заяві. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, доказів поважності неявки до суду не надала. У підготовчому судовому засідання [PERSON] разом зі своїм представником зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, у задоволенні первісних позовних вимог просили відмовити з підстав, що зазначалися ними у зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністраціїу судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, а первісний позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 жовтня 2011 року між [PERSON] тa [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів громадського стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що було складено актовий запис № 393. У шлюбі у сторін народились дві доньки: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.09.2023 у справі № 711/4802/23 шлюб між сторонами було розірвано. 02 листопада 2021 року Придніпровським районним судом міста Черкаси виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 24.09.2021 і до 25.06.2030. Судовий наказ у межах виконавчого провадження № [NUMBER] перебуває на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ). Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 1 ст. 161 СК України установлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У судовому засіданні установлено, що з 26 червня 2023 року та по теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] разом з меншою донькою, [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , від 25.03.2024, складеного працівниками Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, матір?ю забезпечені потреби дитини та створені належні умови для її проживання. Відповідно до акту оцінки потреб сім?ї від 29.03.2024, проведеного фахівцем із соціальної роботи «Центру надання соціальних послуг» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, матір?ю забезпечені потреби дитини та створені належні умови для її проживання. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 12.01.2024, складеного працівниками Служби та оцінки потреб сім?ї від 14.03.2024, проведеної педагогом соціальним Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб, батьком забезпечені потреби дитини та створені належні умови для її проживання. [PERSON] навчається у 6-Б класі спеціалізованої школи № 16 Оболонського району м. Києва. Відповідно до характеристики з навчального закладу, батько приділяє належну увагу вихованню доньки. Активно цікавиться її навчальними досягненнями, бере активну участь в громадському житті класу та школи. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 06 червня 2024 року були присутні обоє батьків та дитина. Комісією було заслухано дитину, [PERSON] , з метою з`ясування дитячо-батьківських відносин та її думки щодо визначення місця проживання. Дар?я беззастережно повідомила, що любить матір та меншу сестру, але хоче проживати разом з батьком. Як убачається з висновку Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.06.2024 № 104-4752, комісією було прийнято рішення - визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. 27 січня 2021 року у справі № 727/3856/18 у своїй Постанові Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Разом із тим, у вказаній вище Постанові Верховний Суд наголосив, що згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Крім того, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Виходячи з висновку Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки дитини, її місце проживання разом з батьком вже близько року, також беручи до уваги належні умови проживання та розвитку, суд уважає правильним та доцільним визначити місце проживання дитини, [PERSON] ( [INFO] ) разом з батьком [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ). Відповідно до ст. 180, ч. 1-3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У силу ст. 181 СК України, умовою присудження судом коштів на утримання дитини (аліментів) є окреме проживання від дитини того з батьків, до кого відповідні вимоги пред`являються. Як убачається з постанови Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 686/18140/21, припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Якщо спільна дитина сторін проживає з позивачем, то існує необхідність припинення стягнення аліментів з нього (постанови Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 125/2525/18, від 26.12.2019 у справі № 219/6287/17, від 26.09.2019 у справі № 760/32225/18). Беручи до уваги вищенаведене та те, що судом визначено місця проживання дитини, [PERSON] ?ї разом з батьком [PERSON] , суд уважає правильним та доцільним припинити стягнення з останнього аліментів на користь [PERSON] на підставі судового наказу, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 02.11.2021 у справі № 711/6099/21, стягнувши при цьому щомісячно з останньої на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.02.2024 до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд убачає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн за розгляд позовних вимог про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів. За розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів суд уважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved