Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Меркулова В.В. 28.06.2024 звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.06.2022 у розмірі 33 553,98 грн., та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 06.06.2022 підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі договір). На підставі укладеного договору [PERSON] , отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 03/23, тип універсальна. Позивач зазначає, що виконав свої зобов`язання, відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображається у розрахунку заборгованості за вказаним договором. Отже, відповідач не належним чином виконує умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 16.06.2024 становить 33 553,98 грн., яка складається з наступного: - 26\~958,88 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 6\~595, 10 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 03.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін та відкрито провадження у справі. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, при подачі позову долучила клопотання про розгляд справи за відсутності представника Банку(а.с.24). Відповідач до суду не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, в матеріалах справи міститься письмове повідомлення про факт зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] з 03.11.2023. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі якщо, відповідно до положень цього\~Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження, вивчивши наявні в справі докази, з`ясувавши обставини справи, судом встановлено наступне. Виходячи із матеріалів справи, відповідач 06.06.2022 підписав власноручним цифровим підписом Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі договір). На підставі укладеного договору [PERSON] , отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 03/23, тип універсальна. На підтвердження заборгованості банком долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.06.2022, з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитом у розмірі 33 553,98 грн., в тому числі: - 26\~958,88 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 6\~595, 10 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Згідно зі\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. ст.\~526,\~530,\~610, ч.1 ст.\~612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог\~статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. При цьому, судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем виписки за договором №б/н за період 06.06.2022 17.06.2024 переказ в сумі 29\~878,52 грн. було здійснено на картку [PERSON] (а.с.17). Крім того, суд також звертає увагу, що у вказаній вище виписці зазначені неодноразові перекази від [PERSON] (а.с.17-19). Згідно повідомлення [INFO] від 04.11.2023 №8487 (а.с.51) [PERSON] вважається зниклим безвісти при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України з 03.11.2023. Отже, за наведено відповідач не міг проводити операції по рахунку. Так, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі 203/2/19 (провадження № 61-6983св20) міститься висновок про те, що визначений позивачем у позові склад сторін у справі (позивач та відповідач) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів)особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмовити у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. При цьому суд не надає оцінку обґрунтованості позовних вимог по суті спору, оскільки питання про їх обґрунтованість у такому випадку мало б вирішуватися судом під час вирішення справи по суті за належного складу учасників справи, питання про права та обов`язки яких підлягає вирішенню за результатами розгляду позовних вимог. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року, справа №659/954/18. Відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed