Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

18.06.2024 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.02.2009 року у виконавчому комітеті Битківської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , актовий запис № 4. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з початку одруження у них були хороші відносини. Однак, впродовж останніх чотирьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося. Між ними постійно виникають сварки, як з її ініціативи, так і з ініціативи [PERSON] , оскільки в них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вказані обставини негативно впливають на її психологічний стан і спричиняють їй душевні страждання. В кінцевому результаті ці обставини призвели до фактичного повного припинення між ними шлюбних відносин. З початку 2021 року сторони спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач проживає в будинку своєї матері. Відповідач більше трьох років перебуває за межами України, сім"ю не утримує. Стверджує, що вони втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного. Просить шлюб між нею і відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею. В судове засідання позивач не з`явилась, натомість її представник надіслав на адресу суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задоволити, а також не заперечують щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 20.08.2024 року про вирішення вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 27.02.2009 року у виконавчому комітеті Битківської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 4 (а.с.6). За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Разом з тим судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати їх в подальшому та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Що стосується вимоги позивача залишити проживати з нею неповнолітніх дітей, то в її задоволенні слід відмовити, оскільки у відповідності до ст. 160 ч. 3 Сімейного Кодексу України місце проживання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , які досягли чотирнадцяти років, визначається ними самими. На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 160 СК України,

Outcome: dismissed