Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Позивач КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» (адреса: м. Черкаси вул. Дашковича, 62) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на позивача покладено виконання важливої державної соціальної програми - забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Надання послуг з централізованого опалення в будинку [ADDRESS] здійснюється позивачем. Між виконавцем послуг та відповідачем, як споживачем багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , фактично укладені типові договори з індивідуальним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії. Боржник, фактично споживши вищевказані послуги, не надсилав жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надав боржнику житлово-комунальні послуги належним чином. Протягом всього строку виникнення заборгованості відповідач періодично вчиняв дії, що свідчать про визнання ним заборгованості перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР. Станом на 31.10.2023 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 14 904,15грн. Відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що призводить до втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Просить стягнути з відповідача на користь КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР борг, станом на 31.10.2023 року, в сумі 14 904,15грн та судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.12.2023 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бичок В.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що вважає позов безпідставним, не обгрунтованим і таким, що не грунтується на вимогах закону. Також вказував, що з 10.09.2019 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак, 27.01.2021 року він переїхав на постійне місце проживання в квартиру [ADDRESS] , в якій і проживає на даний час. Отже відповідач з 27.01.2021 року і по даний час ніяких договорів, в тому числі публічних, на постачання теплової енергії та гарячої води з позивачем не укладав, не отримував та не споживав відповідні послуги а тому у нього відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем. Крім того, відповідач не має ніякого відношення до квартири [ADDRESS] , так як не є ні власником, ні наймачем, ні орендарем вказаної квартири. Позивач позовні вимоги обгрунтовує розрахунком заборгованості за період з листопада 2020 по листопад 2023 , фактично за 10 календарних років, що виходить за поняття межі позовної давності. Вважає безпідставним посилання позивача на те, що відповідачем періодично сплачувалися кошти в рахунок погашення заборгованості, оскільки докази відсутні, що саме відповідачем сплачувались кошти. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», квартиронаймач (споживач житлово-комунальних послуг) житла та члени його сім`ї зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно. КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснює постачання теплової енергії на будинок по [ADDRESS] . Згідно відомостей департаменту «Центру надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 10.09.2019 року за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до наданого позивачем розрахунку, станом на 31.10.2023 року відповідач має заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі14 904,15 грн. Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Таким чином, обов`язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не уклавши договір про надання послуг з теплопостачання з позивачем, відповідач отримував такі послуги і повинен їх оплачувати. Тому, відповідач [PERSON] є споживачем комунальних послуг (послуг з теплопостачання), які надаються позивачем. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за теплову енергію, постачання гарячої води встановлено, що відповідачем періодично, в рахунок погашення заборгованості, в період з листопада 2020 року по червень 2922 року сплачувались кошти, загальна суми яких становить 21 651,37 грн. Посилання адвоката відповідача на те, що відповідач з 27.01.2021 року переїхав на постійне місце проживання в квартиру [ADDRESS] , в якій і проживає на даний час, тому не повинен сплачувати заборгованість за спожиту теплову енергії, а підтвердженням про його не проживання за адресою [ADDRESS] є наданий позивачем розрахунок заборгованості, з якого видно, що комунальні послуги не оплачуються з липня 2022 року, суд критично оцінює, оскільки вказаний розрахунок є підтвердженням заборгованості за теплову енергію та постачання гарячої води, а не підтвердженням не проживання відповідача за адресою [ADDRESS] . Крім того, відповідачем не надано доказів того, що за місцем свого проживання в [ADDRESS] відповідач несе витрати по оплаті комунальних послуг. Щодо посилання представника відповідача на те, що особовий рахунок оформлений на [PERSON] , а тому відповідач не несе відповідальності по сплаті послуг за спожиту теплову енергію, є безпідставним, постільки відповідач не здійснив дій стосовно переоформлення даного особового рахунку на себе, хоча був зареєстрований за адресою по [ADDRESS] та проживав там. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до змісту ст.13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Статтею 64 ЖК України зазначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Представником відповідача подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, яка обгрунтована тим, що позивач позовні вимоги обгрунтовує розрахунком заборгованості за період з листопада 2020 по листопад 2023, фактично за 10 календарних років, що виходить за поняття межі позовної давності. В той же час, з наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач, сплачуючи частково плату за спожиту теплову енергію, своїми діями перервав строк позовної давності. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України (далі Цивільний кодекс) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, але заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В даному випадку, суд не вбачає підстав для застосування строку позовною давності. Враховуючи, що відповідач борг за надання послуг за теплову енергію не сплатив, тому суд вважає, стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 14 904,15 грн. Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 2684грн., відповідно до платіжної інструкції № 2190 від 15.11.2023 року, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved