Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] , в особі представника - адвоката Лютянської Н.С., до Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ, в якій представник позивача просить скасувати державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна на об`єкт обтяження: квартиру, 66/100 частин в межах загальної суми боргу 374, 00 грн., за адресою: [ADDRESS] , та припинити обтяження. Позовні вимоги мотивовані наступним. 28.12.1995 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу №Н3-340. Відповідно до вказаного договору [PERSON] продала позивачу 34/100 частини комунальної квартири разом з місцями загального користування, а [PERSON] продав [PERSON] 66/100 частини комунальної квартири разом з місцями загального користування. Таким чином, згідно вказаного договору купівлі-продажу від 28.12.1995 року [PERSON] з моменту його укладення став власником 100% частини комунальної квартири разом з місцями загального користування. Однак, донька позивача, [PERSON] , звернувшись до ЦНАПу з метою реєстрації свого місця проживання у квартирі батька, отримала відмову у проведенні такої реєстраційної дії. Підставою відмови було те, що 66/100 частин квартири позивача арештовані ще в 2008 році на підставі постанови Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №710543. Листом від 24.10.2023 року Шевченківський ВДВС повідомив позивачу про те, що згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні будь-які відомості щодо позивача. Також, у листі зазначено про те, що надати більш детальну інформацію про обставини здійснення виконавчого провадження не виявляється можливим у зв`язку із знищенням його матеріалів за закінченням терміну зберігання. Викладене вище стало підставою звернення до суду. 23.11.2023 вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 01.12.2023 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. 28.12.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про заміну відповідача у справі, та уточнена позовна заява. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2024 замінено по цивільній справі за позовом [PERSON] до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення обтяження з нерухомого майна - неналежного відповідача - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - на належного [PERSON] (місцеперебування: [ADDRESS] ). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі, та справу призначено до судового розгляду. 17.07.2024 до суду надійшла заява про уточнення формулювання позовних вимог. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, підтвердили доводи, викладені в уточненому позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З договору купівлі-продажу № Н9-340 від 28.12.1995, посвідченого Біржею нерухомості та основних фондів «Україна», вбачається, що [PERSON] придбав у [PERSON] 34/100 частки та у [PERSON] 66/100 частки комунальної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 12-13). У листі Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального Управління юстиції № 118665 від 24.10.2023 на ім`я [PERSON] зазначено, що згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчого провадження, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії для виконання до банківських установ, відсутні будь-які відомості щодо [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав, [PERSON] є власником 2-кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу Н9-340, виданого 28.12.1995. (а.с. 18). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна, на 66/100 частин квартири, в межах загальної суми боргу 374, 00 грн., розташованої за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 7057328, зареєстровано: 19.04.2008 11:19:15 за № 7057328 реєстратором: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Десята Харківська ДНК), підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 710543, 24.03.2008, Дзержинський ВДВС Харківського міського управління юстиції..(а.с. 19-22). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. З урахуванням вищевказаного та враховуючи встановлені обставини, те, що на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача на володіння майном, внаслідок чого він буде позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд прийшов до висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону, арешт накладений на майно позивача повинен бути знятий, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved