Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 886632525 від 19.01.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , в розмірі 53335 гривень, що складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 15000 гривень; - заборгованості за відсотками в розмірі 38335 гривень. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства та обрав бажану суму кредиту й строк кредитування, зазначивши свої персональні дані, у тому числі банківську карту, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти у розмірі 15000 гривень строком на 30 днів, зі сплатою 0,30 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами. 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. У подальшому, на підставі договору факторингу, укладеного 05.08.2020 року, право вимоги за цим договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 14.02.2022 року був укладений договір факторингу між , за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним дговором. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, станом на час пред`явлення даного позову виникла заборгованість у розмірі 53335 гривень, яка складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 15000 гривень; - заборгованості за відсотками в розмірі 38335 гривень. За\~таких обставин\~просить позов\~задовольнити. Представник позивача просить розглядати справу у його відсутність, про що вказав в позовній заяві (а.с. 8 зворот). Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що договір факторингу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладений 28.11.2018 року, а кредитний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений 19.01.2021 року. За таких обставин Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» не могла передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором. Крім того відповідач вказав, що відсотки за користування кредитом нараховані після закінчення строку кредитування, що суперечить законодавству. За таких обставин просить відмовити в задоволенні позову. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с. 96). Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом під час розгляду справи встановлено, що\~19.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 886632525, згідно умов якого відповідачу надано кредит у 15000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів (дисконтний період), тобто до 18.02.2021 року\~(а.с. 22-24). Відповідно до п. 1.4 вказаного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти в наступному порядку: - виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 109,25 процентів річних, що становить 0,30 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; - за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 359,49 процентів річних, що становить 0,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним; - якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у порядку, передбаченому п. 1.3 договору, умови нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно по чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання всіх інших зобов`язань, передбачених цим договором (п.п. 2.1.1.1. п. 2.1.1.). Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором (п.п. 2.2.1.1. п. 2.2.2.). До кредитного договору № 886632525 від 19.01.2021 року додано Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт», який є невід`ємною частиною основного договору (а.с. 15-20). Вказаний\~кредитний договір підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV8Z3B2 (а.с. 24 зворот). Кошти за кредитним договором були перераховані відповідачу на його банківський рахунок в день підписання кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 25). 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 52-57, 71-72, 75-79). Відповідно до умов даного договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» зобов?язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» зобов?язується їх прийняти та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в розпорядження грошові кошти за плату на умовах визначених цим договором (пункт 2.1). В пункті 1.3 зазначено, що «Право вимоги» - це права грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (а.с. 71 зворот, 75). Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року закінчувався 28.11.2019 року (пункт 8.2, а.с. 54). В подальшому він продовжувався відповідними додатковими угодами до 31.12.2020 року та 31.12.2022 року (а.с. 33, 34). В період дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», а саме 23.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» право вимоги за кредитним договором № 886632525 від 19.01.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , що підтверджується реєстром прав вимоги № 126 від 23.03.2021 року (а.с. 73-74). Розмір грошової вимоги становить 34015 гривень. 05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги (а.с. 66-71). Відповідно до Реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 53335 гривень (а.с. 42-43). 14.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 14/02/2022-01, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги (а.с. 60-71). Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 14.02.2022 року до договору факторингу № 14/02/2022-01 від 14.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 53335 гривень (а.с. 45-46). За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України\~\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу\~\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договорів недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зібрані докази вказують на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 19.01.2021 року було укладено кредитний договір № 886632525, на виконання якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківський рахунок відповідача кредит у розмірі 15000 гривень, які відповідач зобов`язався повернути через 30 днів, тобто до 18.02.2021 року, і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,70% на день (базова процентна ставка). Після закінчення строку кредитного договору [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. У подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги до [PERSON] відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс». Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» право вимоги до [PERSON] відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а воно, в свою чергу, право вимоги до [PERSON] відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал». Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» є належним позивачем у справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 886632525 від 19.01.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Однак суд вважає, що позивач не вірно розрахував розмір відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 886632525 від 19.01.2021 року, виходячи з наступного. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами кредитного договору № 886632525 від 19.01.2021 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 18.02.2021 року, включаючи дату отримання та повернення позики. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 7650 гривень за період з 19.01.2021 року по 18.02.2021 року, виходячи з розрахунку: 15000 гривень (розмір кредиту) : 100% ? 1,70 % (базова відсоткова ставка) ? 30 днів (строк кредитування). Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного кредитного договору № 886632525 від 19.01.2021 року, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 22650 гривень, яка складається із суми заборгованості за кредитом в розмірі 15000 гривень та суми заборгованості за відсотками в розмірі 7650 гривень. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422 гривні, а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. У зв?язку з цим, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (42,5%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 1029 гривень 52 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2125 гривень. Суд не стягує з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки відповідач не надав доказів сплати або необхідності сплати таких витрат.

Outcome: partial