Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

ТОВ «Харківгаз збут» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточненних позовних вимог просив стягнути з [PERSON] на свою користь 13 160,98 грн. - основного боргу та 51,21 грн. пені з оплати послуги газопостачання, 949,93 грн. 3% річних, 1 597,83 грн. інфляційних втрат та 2 270,00 грн. судового збору. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач вказує, що по особовому рахунку [NUMBER] , який відкрито на ім`я власника домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» обліковувалась заборгованість за спожитий природний газ. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.05.2023 року у справі №638/1455/21 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл., адреса реєстрації: 61145, м. Харків, Феодосійська, буд. 33, померла [INFO] , актовий запис про смерть № 23400, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.08.2023 року у справі №638/1455/21 залучено до участі у справі в якості правонаступника померлої [INFO] [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . При цьому, після звернення ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з позовною заявою [PERSON] в періоді квітень липень 2021 року було сплачено грошові кошти в загальному розмірі 7 000,00 грн. (2 000,00 + 3 000,00 + 2 000,00) у рахунок сплати вартості спожитого природного газу. Оскільки мало місце заборгованості [PERSON] за спожитий природний газ на час здійснення оплат - отриманні кошти зараховуються у рахунок погашення існуючої заборгованості з основного платежу відповідно до черговості її виникнення відповідно абзац. 2 п. 25 Правил постачання природного газу, а тому заборгованість [PERSON] з основного платежу склала 13 160,98 грн. (20160,98-7000,00) фактично за період: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року включно та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду. З урахуванням сплати [PERSON] 7 000,00 грн. заборгованості за спожити й природний газ, а також враховуючи зміну діючих банківських рахунків, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» змінило розмір позовних вимог шляхом зменшення на загальну суму 7 000,00 грн., і визначає ціну позову у розмірі 15 759,95 грн. (306 093,20 205 122,11), з яких: - 13 160,98 грн. борг за спожитий природній газ; - 51,21 грн. пені; - 949,93 грн. - 3% річних; - 1 597,83 грн. інфляційних втрат. Ухвалою судді від 09.02.2021 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.04.2024 позовну заяву залишено без розгляду. На цю ухвалу представником ТОВ «Харківгаз збут» подано апеляційну скаргу. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року апеляційну скаргу задоволено, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду. Представник позивача надав заяву, в якій зазначив, що в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти прийняття заочного рішення по справі, просить слухати справи у його відсутність. Відповідачка повідомлялась про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення повісток на зазначену у позовній заяві адресу, при цьому повістки повернулись без вручення адресату з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідачка повідомлялась розміщенням оголошення на сайті суду про її виклик. У зв`язку з тим, що судом вживалися заходи щодо виклику\~\~відповідачки, однак остання в судове засідання не з`явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, також відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачки. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно постанови № 1588 від 21.05.2015 (переоформлена на безстрокову постановою від 08.09.2015 № 2283), та згідно постанови від 11.05.2017 №633, виданої на постачання природного газу на території України. На ТОВ «Харківгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено\~Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015, з 01.04.2017 - відповідно до\~Постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до\~Постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018). В свою чергу, АТ «Харківгаз» відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, зокрема, №789 від 13.03.2015, №2284 від 08.09.2015, №809 від 19.06.2017 в контексті обставин справи провадить господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Харківської області, тобто, є Оператором ГРМ. ТОВ «Харківгаз збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] .. Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо надання послуг з постачання природного газу. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг з газопостачання регулюються\~Законом України «Про житлово - комунальні послуги»,\~Законом України «Про ринок природного газу»,\~Цивільним кодексом України. У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до п. 2 розділу III Правил, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України №2496 від 30.09.2015, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України від 01.12.2015 №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01.12.2015. Відповідно до п. 4 розділу III Правил, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України №2496 від 30.09.2015 року, для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року та розмішений на офіційному сайті товариства. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з постачання та розподілу природного газу не виконувала, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносила, внаслідок чого у [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість станом на 01.12.2023 у розмірі 17\~280,09 грн. Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний сплачувати послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачкою виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користується. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис про смерть № 23400. На виконання ухвали про витребування доказів до матеріалів справи долучено копію спадкової справи № 104/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , в якій містяться копії, зокрема: заповіту складеного [PERSON] 02.11.2021 та посвідченого [PERSON] , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, зареєстровано в реєстрі за № № 1939, 1940. Зазначеним заповітом [PERSON] заповідає все своє рухоме та нерухоме майно [PERSON] , [INFO] . заяви про прийняття спадщини від 12.11.2021 після померлої [PERSON] , з якою звернулась рідна сестра [PERSON] , [INFO] . Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 22.11.2021, відповідно до якої за адресою [ADDRESS] станом на час смерті, а саме [INFO] разом з померлою [PERSON] зареєстрована [PERSON] . Копія свідоцтва про право на спадщину в матеріалах справи відсутня. Відповідно до статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ст. 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною першою статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частиною третьою статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. (ч. 1 ст. 1235 ЦК України) Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці померлого боржника, прийнявши спадщину, в силу статей 1281, 1282 ЦК України зобов`язані в межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед кредитором спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Суд зазначає, що чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Водночас, законодавство пов`язує відповідальність спадкоємців перед кредитором не тільки лише із самим фактом прийняття спадщини, але і визначає, що такі вимоги мають бути за рахунок вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, якщо відповідно до закону спадкоємець не успадкував майно, яке має певну матеріальну цінність, є оборотноздатним та за його рахунок можливо задовольнити вимоги кредитора, то до такого спадкоємця кредитор не вправі пред`являти вимоги. Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі статей 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, ТОВ «Харківгаз збут», як позивач, зобов`язаний довести, вартість майна яке відповідачка [PERSON] прийняла після померлої спадщину та лише в межах вартості цього майна заявляти позов. При цьому, з копії спадкової справи № 104/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] тільки звернулась із заявою про прийняття спадщини, але відсутня інформація про видачу свідоцтва про права на спадщину, також не зазначено вартість спадкового майна. А тому в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання слід відмовити. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що такі витрати в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, як сторони, якій відмовлено в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed