Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла спадкодавиця - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,240 га у межах згідно з планом розташовану на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. Спадкоємицею після смерті [PERSON] є позивач відносно до якої складено та посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №77 від 14.07.2014 року - [PERSON] . Спадкоємиці [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №261/02-14 від 24 листопада 2023 року, виданої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Романченко Ю.В., зазначено що спадкоємицею не подано належні відомості (інформацію) та документи необхідні для вчинення вказаної нотаріальної дії, а саме на підтвердження належності спадкового майна спадкодавиці, спадкоємицею надано державний акт, який не відповідає вимогам чинного законодавства. У вказаному державному акті зазначено дату видачі державного акта - 17 грудня 2001 року, що передує даті прийняття рішення 22 сесії XXIII скликання Кам`янської сільської ради народних депутатів, щодо виділення спадкодавцю вищевказаної земельної ділянки - 18 грудня 2001 року. Тобто правовстановлюючий документ виданий на день раніше ніж прийнято рішення про його видачу, що стало підставою для звернення до суду. В підготовче засідання позивач не з`явилася, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Апостолівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №336. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,240 га у межах згідно з планом розташовану на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, державний акт на право власності на землю серії ІІ-ДП № 127438. Спадкоємицею після смерті [PERSON] є [PERSON] , відносно до якої складено та посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №77 від 14.07.2014 року. Разом з тим, спадкоємиці [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №261/02-14 від 24 листопада 2023 року, виданої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Романченко Ю.В., зазначено що спадкоємицею не подано належні відомості (інформацію) та документи необхідні для вчинення вказаної нотаріальної дії, а саме на підтвердження належності спадкового майна спадкодавиці, спадкоємицею надано державний акт, який не відповідає вимогам чинного законодавства. У вказаному державному акті зазначено дату видачі державного акта - 17 грудня 2001 року, що передує даті прийняття рішення 22 сесії XXIII скликання Кам`янської сільської ради народних депутатів, щодо виділення спадкодавцю вищевказаної земельної ділянки - 18 грудня 2001 року. Тобто правовстановлюючий документ виданий на день раніше ніж прийнято рішення про його видачу. Частиною 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» встановлено що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність, та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи незастережені виправлення, документи, тексти, яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи написані олівцем. Отже в позасудовому порядку отримати спадщину спадкоємець позбавлений можливості. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно державного акту на право власності на землю серії П-ДП № 127438 [PERSON] на праві власності за життя належала земельна ділянка площею 6,240 га у межах згідно з планом на території Кам`янської сільської ради, Апостолівського району, Дніпропетровської області, яка була передана власнику згідно рішення 22 сесії XXIII скликання Кам`янської сільської ради народних депутатів від 18 грудня 2001 року, державний акт видано 17 грудня 2001 року. Отже спадкоємиця мала законні підстави для отримання відповідної земельної ділянки проте при оформленні документів, для отримання такої, державні органи припустились технічних помилок, які перешкоджають спадкоємиці отримати належну спадкодавиці земельну ділянку. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Так. Європейській суд з прав людини вказував, що поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття «правомірні очікування» тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. (Справа "Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії"). Суд неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" Опер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій. мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ( рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії"). Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість ("Москаль проти Польщі"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки " тау справах "Ґаші проти Хорватії" "Трґо проти Хорватії"). Отже такі ситуації вимагають від органів правосуддя, враховуючи вимоги Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, вирішення справ з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ. Таким чином розбіжності в послідовності дат прийняття рішення про передачу земельної ділянки та реєстрацію і видачу державного акту на підставі відповідного рішення, повністю покладається на державу та не може впливати на набуття спадкоємицею права власності, а тим більше позбавляти її законного права власності. На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, як такі, що обґрунтовані та доведені матеріалами справи.

Outcome: approved