Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

Позивач в особі представника - адвоката Комова О.Г. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; встановити піклування над дитиною, призначивши його піклувальником [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був розірваний шлюб, зареєстрований 21 березня 2008 року. [INFO] у період спільного шлюбу у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Батько дитини [PERSON] , помер [INFO] . У зв`язку з тим, що батько дитини помер, а мати не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, бабусею дитини [PERSON] була подана заява від 01.04.2024 р. до начальника служби у справах дітей Вільхуватської сільської ради [PERSON] з проханням надати згоду на тимчасове влаштування в її сім`ю неповнолітнього онука [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням № 159-В від 25.04.2024 року начальника Вільхуватської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області Євгеном Шаповалом затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням від 28.05.2024 року № 219-В Вільхуватською сільською військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області затверджено висновок про доцільність призначення [PERSON] піклувальником над її неповнолітнім онуком, що додається, та затверджено подання Вільхуватської сільської військової адміністрації про доцільність призначення піклувальника. Ухвалою суду від 19.06.2024 року відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.08.2024 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Вільхуватської сільської ради (орган опіки та піклування) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду та направлення смс повідомлення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вільхуватської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання по розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Крім того, представником Вільхуватської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області суду надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та встановлення піклування над дитиною. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батько дитини [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.03.2024 року. У зв`язку з тим, що батько дитини помер, а мати не приймає участі у вихованні та утриманні дитини бабусею дитини [PERSON] була подана заява від 01.04.2024р. до начальника служби у справах дітей Вільхуватської сільської ради [PERSON] з проханням надати згоду на тимчасове влаштування в її сім`ю неповнолітнього онука [PERSON] , [INFO] , до прийняття рішення про влаштування дитини. Згідно акту обстеження умов проживання від 01.04.2024 року, наданого Вільхуватською сільською військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області, за адресою: [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] - бабуся, [PERSON] , [INFO] - дідусь, [PERSON] , [INFO] - онук. Між дитиною, дідусем та бабусею спостерігаються теплі стосунки. Мати Кирила не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям вже багато років, батько помер. Умови проживання задовільні, в кімнатах чисто, охайно, є всі необхідні меблі та побутова техніка. Запас продуктів харчування достатній. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: у хлопця своя кімната з окремим ліжком, стіл для навчання, забезпечено шкільне приладдя, шафа для зберігання особистих речей. Наказом начальника служби у справах дітей Вільхуватської сільської ради [PERSON] № 21 від 01.04.2024р., враховуючи свідоцтво про смерть батька дитини, [PERSON] (серія [NUMBER] від 13.03.2024 року), не виконання матір`ю батьківських обов`язків, на підставі заяви біологічної бабусі [PERSON] щодо тимчасового влаштування в свою сім`ю [PERSON] , акту обстеження умов проживання від 01.04.2024р., правовий режим воєнного стану з метою захисту прав та інтересів дітей, - наказано влаштувати неповнолітнього [PERSON] в сім`ю [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , на час вирішення питання щодо подальшої долі дитини, терміном з 01 квітня 2024 року по 01 серпня 2024 року. Згідно витягу № 545 від 14.05.2024 р. про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON] фактично проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 02.07.2008 року. Відповідно до довідки від 21.03.2024р. № 01-43/93, виданої директором Комунального закладу «Приколотнянський ліцей Вільхуватської сільської ради», [PERSON] навчається у даному закладі з першого класу і по теперішній час. Дитина проживає з бабусею та дідусем, які приділяють увагу вихованню та навчанню онука. Бабуся спілкується з педагогами, які навчають Кирила, цікавиться шкільним життям дитини. Мати [PERSON] контакту із закладом, де навчається дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується. Відповідно до довідки від 11.04.2024р., виданої Амбулаторією загальної практики -сімейної медицини смт. Приколотне (вр. [PERSON] ), дитина [PERSON] з 2011 року по 2024 рік у супроводі бабусі звертались за допомогою при погіршенні стану здоров`я, а також проводили планові щеплення, медогляди дитини, зверталися до фахівців АЗПСМ смт. Приколотне. Відповідно до листа служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у відповідь на Лист від 29.03.2024р. № 01-34/18 начальника служби у справах дітей Вільхуватської сільської ради [PERSON] від 10.04.2024р. № 02-22/569/24 щодо проведення роботи із [PERSON] , як матір`ю неповнолітнього [PERSON] , за результатами співбесіди від громадянки [PERSON] отримано письмове пояснення, в якому вона зазначила, що вона матір [PERSON] , який проживає в Харківській області, смт. Приколотне. [PERSON] після розірвання шлюбу з чоловіком переїхала до міста Харкова в 2011 році, де проживає по сьогодні, що вона не бачила з того моменту дитину жодного разу й в неї труднощі з допомогою дитині, а також вона не планує цього робити. [PERSON] була попереджена про відповідальність про неналежне виконання батьківських обов`язків згідно діючого законодавства України. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.2020 року № 629/5859/19 (провадження № 2/629/207/20) [PERSON] була позбавлена батьківських прав у відношенні малолітніх дітей - її двох синів у зв`язку ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Судом у вищезазначеному рішенні було встановлено факти того, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не утримує їх матеріально, не спілкується з ними, покинула їх на бабусю. Вироком Московського районного суду м. Харкова від 01.06.2021р. № 643/9449/21 у кримінальному проваджені за №12021226200000631 від 23.04.2021, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. Постановою від 20 квітня 2023р. по справі № 644/1873/23 (провадження № 3/644/745/23) Орджонікідзевський районний суд м. Харкова постановив [PERSON] визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП та піддати адміністративному стягненню за ч.1 ст.44 КупАП. Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] здоровий. Згідно висновку про стан здоров`я заявника [PERSON] - придатна. Згідно висновку начальника Вільхуватської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області Євгена Шаповала Вільхуватська сільська військова адміністрація від 25 квітня 2024 року вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Висновок обґрунтований тим, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає та виховується в бабусі та дідуся за адресом: [ADDRESS] . Мати хлопця [PERSON] після розірвання шлюбу у 2011 році залишила сина на колишнього чоловіка та його батьків, та від чого не виконує свої материнські обов`язки по відношенню до дитини [PERSON] . Не проживає разом з дитиною, не займається його утриманням і розвитком та свідомо ухиляється від своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини, не бере участі у підготовці до самостійного життя, не спілкується з сином. [PERSON] знаходиться на утриманні бабусі та дідуся, які займаються його вихованням. Розпорядженням начальника Вільхуватської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області Євгеном Шаповалом № 159-В від 25.04.2024 року затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи містять в собі докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Докази, на які посилається позивач як на підставу позбавлення батьківських прав відповідача, є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків. Таким чином, позивачем надані належні та допустимі докази, які підтверджують, що відповідач умисно та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, знайшли своє беззаперечне доведення, отже позов Вільхуватської сільської ради (орган опіки та піклування) в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про встановлення піклування над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] суд зауважує наступне. Відповідно до ч.1,3 ст.5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ч.1 ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Судом встановлено, що [PERSON] є бабусею неповнолітньої [PERSON] , дитина проживає в її родині, матір не проживає разом з дитиною, а батько помер. Із досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] за станом свого здоров`я та матеріальним становищем може виконувати обов`язки піклувальника, реально бажає виконувати обов`язки піклувальника, а дитина [PERSON] не має заперечень проти встановлення піклування. Разом з цим, суд враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності встановлення дитині піклувальника [PERSON] . Враховуючи викладене, з урахуванням інтересів дитини, з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів дитини, з урахуванням задоволення судом позовної вимоги про позбавлення матері дитини батьківських прав, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача про встановлення неповнолітньому [PERSON] піклування та призначення піклувальником бабусю [PERSON] . Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи та надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, позов Вільхуватської сільської ради (орган опіки та піклування) до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Вільхуватської сільської ради про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання дитини , підлягає задоволенні в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме стягує з відповідача на користь позивача судові витрати за вимогою про позбавлення батьківських прав у розмірі 3 028 грн. та стягує з відповідача на користь держави судовий збір за вимогою про стягнення аліментів в розмірі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved