Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20.06.2013 року шлюб між сторонами був розірваний, з того часу дочка проживає з нею. З 2013 року сторони проживають окремо, з того часу відповідач з дочкою не спілкується, не відвідує її і участі у вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає, не цікавиться дочкою та не виконує свого обов`язку по її вихованню, не переймається її станом здоров`я, навчанням та духовним розвитком, в зв`язку з чим просить позбавити його батьківських прав. Позивач письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник третьої особи письмовою заявою підтримала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена у відповідності до ст. ст. 128-130 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, яка не з`явилася в судове засідання. Дослідивши документи і матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позво підлягає до задоволення. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20.06.2013 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , 20.09.2009 року Немовицькою сільською радою Сарненського району, актовий запис №10 розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.05.2016 року, після чого дружині було присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.06.2016 року, після чого чоловіку було присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно довідки виданої Сарненським відділом ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.04.2024 року встановлено, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] становить 234429,50 грн. Згідно акту обстеження умов проживання від 02.05.2024 року встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані та проживають : мати [PERSON] , вітчим [PERSON] , брат [PERSON] . Умови проживання задовільні, дитина має окрему кімнату з усіма необхідним меблями, має особистий телефон, ноутбук. Забезпечена сезонним одягом та взуттям. Харчування повноцінне та збалансоване. Стосунки в сім`ї товариські, доброзичливі. Дочка з батько стосунків не підтримує. Згідно інформації наданої Немовицьким ліцеєм від 26.04.2024 року встановлено, що навчанням та вихованням [PERSON] займається лише мама, батько навчанням дочки та її поведінкою не цікавиться. З висновку органу опіки та піклування Немовицької сільської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Немовицької сільської ради №75 від 19.06.2024 року вбачається, що відповідач тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки стосовно дочки [PERSON] та не бере участі у її вихованні. Вихованням та утриманням неповнолітньої дитини займається мама. На розгляд комісії [PERSON] ( [PERSON] ) не з`явився, в телефонному режимі висловив байдуже ставлення щодо позбавлення його батьківських прав, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] дійсно ухиляється від обов`язку по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки, матеріально не забезпечує, не доглядає, не цікавиться нею, в зв`язку з чим у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України його слід позбавити батьківських прав. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано ордер виданий на підставі договору №2/48 від 22.05.2024 року; акт виконаних робіт з їх детальним описом; копію квитанції про оплату послуг адвоката в розмірі 10000 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 11211,20 грн., з яких 1211,20 грн. витрат зі сплати судового збору та 10000 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного, ст. ст. 164,181 СК України,

Outcome: approved