Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту, заінтересована особа: [PERSON] , а обґрунтування якої зазначила, що вона є бабою [PERSON] , яка 24.02.2022 року була призвана [INFO] на військову службу, для проходження якої направлена до військової частини [NUMBER] Головного управління розвідки Міністерства оборони України. 05.03.2022 року під час виконання обов`язків військової служби щодо відсічі збройної агресії російської федерації (далі - рф) [PERSON] загинула внаслідок ракетно-бомбового удару. Вказувала, що з самого народження вона проживала разом з [PERSON] , яку покинула рідна мати [PERSON] , виховувала та забезпечувала онуку. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 15.11.2017 року за № 722 її призначено піклувальником неповнолітньої онуки у зв`язку з перебуванням її матері [PERSON] у державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)». Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з померлою необхідно їй для вирішення питання щодо отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця, як члена сім`ї загиблого. Просила встановити факт, що вона є членом сім`ї загиблого військовослужбовця - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.02.2023 року залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб - Міністерство оборони України та [INFO] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 року заяву [PERSON] про встановлення юридичного факту залишено без розгляду. Роз`яснено [PERSON] право подати позов на загальних підставах. Постановою Харківського апеляційного суду від 08.08.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу суду від 16.03.2023 року було скасовано. Провадження у справі за заявою [PERSON] про встановлення юридичного факту було закрито. Постановою Верховного Суду від 28.02.2024 року касаційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 08.08.2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. При цьому суд касаційної інстанція вказав, що вимоги [PERSON] про встановлення вказаного факту підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства; з матеріалів справи не вбачається, що існує спір про право. Постановою Харківського апеляційного суду від 01.05.2024 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу суду від 16.03.2023 року було скасовано, справа направлена до суду першої інстанції про продовження розгляду. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 року справа прийнята для продовження розгляду до провадження. Під час судового розгляду заявник та її представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Заінтересована особа [PERSON] під час судового розгляду вважала за доцільне задоволення вимог [PERSON] , оскільки її дочка [PERSON] , яка загинула [INFO] під час виконання обов`язків військової служби, проживала разом із своєю бабусею, вони були пов`язані спільним побутом. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України під час судового розгляду не оспорював, що військовослужбовець [PERSON] була онукою [PERSON] , остання була її опікуном, вони були зареєстровані та спільно проживали за однією адресою, вели спільне господарство, піклувались одна про одну, натомість вказав про наявність спору між заявником та її донькою [PERSON] . Представник заінтересованої особи - [INFO] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши заявника, її представника, заінтересовану особу [PERSON] , представника заінтересованої особи Міністерства оборони України, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ст. 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» ( Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] , [INFO] є онукою [PERSON] , [INFO] , що фактично підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 5-7). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 15.11.2017 року за № 722 [PERSON] призначена піклувальником [PERSON] (т. 1 а.с. 11). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у кв. [ADDRESS] з 17.05.2000 року та 15.02.2006 року відповідно, що фактично підтверджується даними довідок про реєстрацію місця проживання (т. 1 а.с. 12, 13). Згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та довідки про причину смерті від 10.03.2022 року, [PERSON] померла [INFO] , причина смерті - вибухова травма (т. 1 а.с. 8-9). [PERSON] була нагороджена медаллю «За бойові заслуги» посмертно (т. 1 а.с. 15). [PERSON] як член сім`ї отримала сповіщення сім`ї № 19 від 19.08.2022 року про те, що її онука, військовослужбовець [PERSON] , 2000 року народження, загинула (т. 1 а.с. 10). Також судом досліджено фотографії, надані заявником на підтвердження факту постійного проживання її з онукою [PERSON] (а.с. 16-19). Допитані під час судового розгляду в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] була онукою [PERSON] . Остання була її опікуном, вони весь час проживали разом у кв. [ADDRESS] , вели спільне господарство, піклувались один про одного. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. [PERSON] , звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що вона є членом сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю її онуки - військовослужбовця. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» «Одноразова грошова допомога виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби. Частиною 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у п. 4 цієї статті. Пунктом 4 зазначеної статті визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець);батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї, але визначає указані вище критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту також доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 року у справі № 644/6274/16-ц. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З досліджених під час судового розгляду доказів встановлено, що [PERSON] була онукою [PERSON] , остання була її опікуном, вони були зареєстровані та спільно проживали за однією адресою, вели спільне господарство, піклувались одна про одну, а тому суд приходить до висновку про доведеність факту, що [PERSON] є членом сім`ї [PERSON] , яка загинула, будучи військовослужбовцем. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, незважаючи на задоволення вимог заявниці, суд не повертає сплачену нею при зверненні до суду суму судового збору, оскільки згідно вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved