Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо кривдника [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог заявник в заяві зазначила, що вона разом з членами своєї сім`ї проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Протягом останнього часу заявниця систематично потерпає від насильства зі сторони свого сина [PERSON] який зареєстрований у вказаному будинку, але проживає в будинку через дорогу. [PERSON] кожного дня в стані сп`яніння приходить до заявниці, вчиняє скандали, виражається нецензурною лайкою, ображає та принижує заявника, погрожує їй фізичною розправою, ламає меблі та предмети побуту. Свідками протиправних дій заінтересованої особи є онуки заявниці. У зв`язку з вчиненням [PERSON] домашнього насильства заявниця неодноразово зверталась до поліції. Заявниця вважає, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства щодо неї, а також настання тяжких наслідків для їх здоров`я є дуже високою, оскільки попередні заходи вжиті поліцією виявилися неефективними, тому просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань меншу ніж 200 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Від заявниці до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання заяви. Заінтересована особа до судового засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду була повідомлена вчасно та належним чином відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до приписів\~ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Вислухавши заявницю, дослідивши наявні в справі матеріали (копію свідоцтва про право власності на житло; копію термінового заборонного припису стосовно кривдника; копію постанови Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.08.2024 року по справі №468/1419/24; копію повідомлення Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 02.08.2024 року; копію довідки Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 14.08.2024 року №4/215; копію довідки Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 14.08.2024 року №4/214; копію характеристики [PERSON] ), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та можливість видачі обмежувального припису. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] є родичами першого ступеню спорідненості, а саме матір`ю та сином. Згідно із ч.3\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з п.3 ч.1\~ст.350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Заявниця обґрунтовує свою заяву тим, що відносно неї з боку заінтересованої особи чиниться насилля психологічного характеру, що підтверджується матеріалами справи (копією термінового заборонного припису стосовно кривдника, повідомлення Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 02.08.2024 року про зафіксовані фактами вчинення [PERSON] домашнього насильства та копією постанови Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.08.2024 року по справі №468/1419/24). Внаслідок чого [PERSON] 12.08.2024 року за вчинення ряду правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством відносно заявниці був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу, але своєї поведінки не змінив. Інші протоколи про вчинення [PERSON] аналогічних адміністративних правопорушень ще перебувають на розгляді в суді. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄКПЛ. Статтею 350-6 ЦПК України\~передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, періодичність діянь заінтересованої особи, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці. Вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису, шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника строком на 3 місяці та покладення на нього наступних обмежень: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань меншу ніж 10 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (така відстань визначається судом з врахуванням того, що заявниця в тексті заяви вказала, що заінтересована особа проживає в будинку через дорогу до її будинку); заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. При цьому, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом Судом також встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності заявнику та іншим особам, в тому числі і заінтересованій особі. При цьому, відповідно до постанови Верховного Суду від 28.04.2020 року по справі №754/11171/19 тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який впродовж дії припису буде позбавлений права на проживання за встановленою адресою та спілкування з заявником. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial