Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за договором позики від 17.01.2017 р. в розмірі 304959 грн. 80 коп., із них: 125000 грн. 00 коп. - сума боргу; 49792 грн. 02 коп. інфляційне збільшення; 130167,78 грн. 78 коп. штрафні санкції. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 17 січня 2017 року між [PERSON] , як Позикодавцем, та [PERSON] , як Позичальником, було укладено договір позики (надалі - Договір), який був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В., реєстровий номер 48. Відповідно до Договору, Позикодавець передав у власність Позичальнику, а Позичальник прийняв від нього у власність грошові кошти в сумі 125000,00 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. При цьому цивільним законодавством пе встановлено форми, змісту та порядку пред`явлення кредитором вимоги до боржника. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована па набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 3 Договору позики позичальник зобов`язується повернути одержані у позику грошові кошти позичкодавцю готівкою за його першою вимогою. Однак, Відповідач свої зобов`язання згідно договору та відповідно до вказаних в договорі умовах - не виконав. \~ \~ \~ \~. Так, [PERSON] неодноразово зверталася до Відповідача з вимогою про повернення позики. Проте, [PERSON] в добровільному порядку грошові кошти не повернула. Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання, які зазначені в договорі позики. Це змусило Позивача звернутися за захистом порушеного права до суду. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов пе допускається. Зазначені обставини підтверджуються прикладеними доказами - копією договору позики (оригінал буде наданий до розгляду справи по суті). Вказані обставини надають Позивачу право на звернення до суду з позовом про стягнення боргу. Згідно із п. 4 Договору позики, укладеного між сторонами, місце виконання позичальником [PERSON] цього договору має бути здійснено за місцем проживання позикодавця за адресою: [ADDRESS] , отже в межах юрисдикції Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Таким чином, сума боргу, обумовлена Договором та підлягає поверненню складає 304959,80 (триста чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн. 80 коп.) гривень, із них - 125000,00 (сто двадцять п`ять тисяч грн. 00 коп.) гривень сума боргу + 49792,02 (сорок дев`ять тисяч сімсот дев`яносто дві грн. 02 коп.) гривні - інфляційне збільшення + 130167,78 (сто тридцять тисяч сто шістдесят сім грн. 78 коп.) гривень - штрафні санкції. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на веб-порталі судової влади України. Відзив на позов не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родови-ми ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зо-бов`язання не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2017 року між [PERSON] , та [PERSON] , було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В., реєстровий номер 48, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність Позичальнику, а Позичальник прийняв від нього у власність грошові кошти в сумі 125000,00 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок і зобов`язався повернути їх за першою вимогою. Вказаний договір містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов`язанням її повернення у визначений строк, а тому є документом, що підтверджує боргове зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка за неодноразовими вимогами позивача борг не повернула. Позивачем надано розрахунок Інфляційного нарахування від суми боргу за період прострочення у розмірі у розмірі 49792 грн. 02 коп. розраховані за формулою 125000,00 грн. (сума боргу) х 1.398336 - 125000 = 49792 грн. 02 коп. Розрахунок штрафних санкцій складає 130167,78 грн. 78 коп., що розраховується за період з 13.06.2021р. по 13.06.2024р. Доказів виконання своїх зобов`язань по поверненню вищезазначеної грошової суми, передбачених ст. 545 ЦК України відповідачкою не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з нею боргу за договором позики від 17.01.2017 р. в сумі 125000,00 грн. та розраховані позивачем 49792 грн. 02 коп. інфляційне збільшення і 130167,78 грн. 78 коп. штрафні санкції, підлягають задоволенню. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3655,20 грн.

Outcome: approved