Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

03 травня 2024 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Ухвалою судді від 08 травня 2024 року відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 25). В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01 липня 2009 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 01 липня 2009 року). Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 04 квітня 2006 року). Син проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні та є студентом першого курсу, денного відділення, бюджетної форми навчання Дніпровського державного медичного університету (довідка № 539 від 18 березня 2024 року). Позивач не в змозі самостійно утримувати спільного сина, оскільки будучи студентом, повнолітній син потребує додаткової матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, зокрема, для можливості придбання навчальних матеріалів та для забезпечення себе необхідними для життя речами. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На підставі вищевикладеного, просить суд стягувати з відповідача, [PERSON] , на користь позивача, [PERSON] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у Дніпровському державному медичному університеті в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином - 23 років, але не довше ніж до закінчення учбового закладу, залежно від того, яка з цих обставин настане першою (а.с. 1 3). 31 травня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що з травня 2024 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги [PERSON] визнав частково з наступних підстав. Він, [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 жовтня 2004 року. 01 липня їх шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, відповідач сплачував на утримання дитини [PERSON] на користь його матері [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів). 21 березня 2024 року син сторін досяг повноліття. Відповідно до довідки, виданої Дніпровським медичним університетом 18 березня 2024 року за № 539 [PERSON] навчається на першому курсі медичного факультету Дніпровського медичного університету IV рівня акредитації денного відділення, бюджетної форми навчання. Відповідач є інвалідом II групи безстроково, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] , виданим Центральним управлінням соціального захисту населення. Травма пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії. На теперішній час відповідач страждає на невиліковні хвороби: хронічна прогресуюча лейкоенцефалопатія складного генезу III ст (посттравматична: 2014р., 2017р. під час бойових дій, судинна), лакунарна хвороба головного мозку, атрофія головного мозку (МРТ 14.04.2023р.), правобічний геміпарез до вираженого в правій верхній кінцівці, гемігіпестезія, виражений дизкоординаторний синдром, синдром артеріальної гіпертензії, тотальна сенсоневральна глухота на обидва вуха, помірний аміостатичний синдром, симптоматична посттравматична епілепсія з частими генералізованими судомними, тоніко- клонічними нападами до 2-х разів на місяць. Розлад особистості і поведінки, виражений психоорганічний синдром, змішаний варіант з когнитивними та емоційно - вольовими порушеннями внаслідок перенесених ЧМТ. Хронічний двобічний кохлеоневрит. Тотальна сенсоневральна глухота на обидва вуха. Вертеброгенна радикулопатія\~L5\~зліва,\~стійкий,\~виражений больовий,\~м`язово -\~танічний синдром\~на фоні\~остеохондрозу поперекового\~відділу хребта,\~грюки МХД\~L 4-L 5.L 5-S1. Ця обставина підтверджується довідкою, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №4 Дніпровської міської ради за №383/3 від 24 листопада 2023 року. В зв`язку із зазначеними хворобами відповідач потребує постійного медикаментозного лікування та проходження обстеження, а також медико-санаторного лікування. Для відповідача це життєво необхідно. І це потребує значних матеріальних затрат. Крім того, у відповідача на утриманні знаходиться його старенька мати [PERSON] , 1948 року народження в Перемишлянському районі Львівської області, яка в силу свого віку та стану здоров`я потребує додаткових коштів на підтримання свого здоров`я. Інших осіб, які б могли надавати їй допомогу немає. Вона постійно мешкає в та отримує мінімальну пенсію. Відповідач щомісяця змушений надсилати їй гроші, що підтверджується виписками з Ощадбанку. Вважає, що при постановлені рішення, суду необхідно звернути увагу, виходячи з положень ст. 199 СК України, яка зазначає, що обов`язок відповідача утримувати до досягнення 23-х років сина, якщо він буде продовжувати навчання, виникає за умови, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Оскільки, відповідач є інвалідом 2 групи, страждає на ряд невиліковних хвороб, потребує постійного медикаментозного лікування та має на утриманні стареньку матір, (обов`язок утримувати мати передбачено нормами ст. 202 СК України), то вважає за можливе стягувати з нього, [PERSON] , на утримання повнолітнього сина аліменти не в розмірі 1/8 частини, а в розмірі 1/6 частини зі всіх видів доходу (заробітку). На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у Дніпровському державному медичному університеті в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до закінчення ним навчання, але на пізніше досягнення дитиною 23 річного віку (а.с. 34 37). Від позивачки до суду надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Справу просила розглянути без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. 75). Представник відповідача\~ адвокат\~Васильєва М.В.\~(діє\~на підставі\~ордеру серії\~АЕ №1203406\~від 22\~травня 2024\~року) подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги просила задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки 1/6 частину від усіх видів доходів на утримання повнолітньої дитини. В день судового засідання представником відповідача було отримано від представника позивача клопотання про долучення доказів. Як вбачається з довідки про доходів Яворський Серафим отримує стипендію. Дитина проходила лікування, але не визнана інвалідом з будь-яким обмеженням. Відповідач за своїм станом здоров`я працювати не може, його пенсія витрачається на лікування (ліки та обстеження), тому отримати інші види доходів він фізично не має можливості. Крім того, на утриманні у відповідача є старенька мати, яка в силу льотного віку не може отримувати інший дохід, крім пенсії. Стаття 199 СК України передбачає стягнення аліментів на повнолітню дитину, якщо є така можливість. Відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу, але не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від доходу (пенсії). Просить суд постановити рішення з урахуванням відзиву та цієї заяви (а.с. 76). [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. З урахуванням заяв сторін, судове засідання відповідно до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України відбувалось за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 квітня 2006 року, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 339\~(а.с.\~10). 01 липня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 01 липня 2009 року, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 240 (а.с. 13). [PERSON] є повнолітнім і навчається в Дніпровському державному\~медичному університету на денному відділенні бюджетної форми навчання (а.с. 12). Відповідно до\~довідки №\~539\~від 18\~березня 2024\~року,\~виданої зазначеним\~навчальним закладом,\~ [PERSON] \~дійсно є\~студентом 1-го\~курсу Дніпровському\~державному медичному\~університету,\~денного відділення,\~бюджетної форми\~навчання,\~IV\~рівня акредитації\~та термін\~навчання 6\~років (а.с. 11). Оскільки, позивач навчається на денній (стаціонарній) формі навчання він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. З довідки КП «Центральної міської лікарні м. Олександрії» ОМР видно, що [PERSON] дійсно прийнята на посаду лікаря УЗД з 01.11.2023р. та працює на цій посаді по даний час з відповідним окладом, що за останні 6 місяців складає всього 80\~366,56 грн., а саме: за лютий 2024 року - 14\~827,70 грн., за березень 2024 року 10\~000 грн., за квітень 2024 року 14\~318,19 грн., за травень 2024 року 13\~509,21 грн., за червень 2024 року - 12\~711,46 грн., за липень 2024 року 15\~000 грн. (а.с. 56). З довідки сімейної лікарні Garvis від 03.02.2024р. вбачається, що [PERSON] потребує реабілітацію згідно з висновком МР картина проявів поширеного остеохондрозу поперекового відділу хребта, деформуючого спондильозу, деформуючого спондилоартрозу, протрузій МХД L2-3, L3-4, L4-5. Парамедіальна правостороння екструзія МХД в сегменті L5S1 (а.с. 58). Крім того, стороною позивачки додано до матеріалів справи консультативний висновок спеціаліста з відповідними діагнозами [PERSON] та квитанції про оплату отриманих медичних послуг (а.с. 59 71). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 794720 від 09.06.2022р. [PERSON] , має другу групу інвалідності з 01.07.2022р. безстроково через травму, яка пов`язана із захистом Батьківщини. Може бути пристосований до праці без участі органу слуху. Протипоказана праця біля води, вогню, рухомих механізмів, на висоті (а.с. 42). Відповідно до\~довідки КНП\~«ДЦПМСД №\~4»\~ДМР №\~383/3\~від 24.11.2023р.,\~ [PERSON] \~має діагноз: хронічна прогресуюча лейкоенцефалопатія складного генезу III ст (посттравматична: 2014р., 2017р. під час бойових дій, судинна), лакунарна хвороба головного мозку, атрофія головного мозку (МРТ 14.04.2023р.), правобічний геміпарез до вираженого в правій верхній кінцівці, гемігіпестезія, виражений дизкоординаторний синдром, синдром артеріальної гіпертензії, тотальна сенсоневральна глухота на обидва вуха, помірний аміостатичний синдром, симптоматична посттравматична епілепсія з частими генералізованими судомними, тоніко-клонічними нападами до 2-х разів на місяць. Розлад особистосні і поведінки, виражений психоорганічний синдром, змішаний варіант з когнитивними та емоційно - вольовими порушеннями внаслідок перенесених ЧМТ. Хронічний двобічний кохлеоневрит. Тотальна сенсоневральна глухота на обидва вуха. Вертеброгенна радикулопатія L 5 зліва, стійкий, виражений больовий, м`язово-тонічн синдром на фоні остеохондрозу поперекового відділу хребта, гриж МХД L 4-L 5.L 5-S1. Потребує постійного медикаментозного лікування (а.с. 43). Відповідно до довідки про доходи № 4896498698086818 від 16.05.2024р. [PERSON] отримав за період з 01.06.2021р. по 31.05.2024р. пенсію у розмірі 330115,77 грн. (а.с. 44). Відповідно до довідки № 5819388824821789, [PERSON] , 1948 р.н. (мати відповідача) за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року пенсію у розмірі 44164,72 грн. (а.с. 38, 46). Відповідач подав до суду докази надання матеріальної допомоги своїй матері (а.с. 47 49, 73 - 74). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст.ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що позивач досяг повноліття та продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги (аліментів), а відповідач спроможний надавати таку допомогу, проте добровільно не виконує цей обов`язок. Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Сімейного кодексу України (СК України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Зазначена правова позиція висловлена також у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак із системного аналізу вказаних норм випливає, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню такі обставини як потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Одночасно, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини під час навчання є правомірною. Разом з тим, на підставі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є обмежено працездатним, оскільки має ІІ групу інвалідності безстроково через травму, пов`язану із захистом Батьківщини, через що має обмежену можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. На теперішній час відповідач страждає на посттравматичну хворобу, отриману під час бойових дій та має інші невиліковні хвороби. Відповідач потребує постійного медикаментозного лікування та має на утриманні стареньку матір, якій постійно надсилає грошові кошти на життя. Відповідач частково визнав позовні вимоги та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їх повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідча, щомісячно, на весь період навчання сина, але не довше, чим до досягнення [PERSON] , [INFO] , двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 03 травня 2024 року. За встановленого, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги позивачки частково та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідча, щомісячно, на весь період навчання сина, але не довше, чим до досягнення [PERSON] , [INFO] , двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 03.05.2024р. Таким чином, з урахуванням доданих доказів відповідачем про доходи та стан здоров`я, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, які позивач просить стягувати з відповідача на утримання, є завищеним. Враховуючи те, що дитина продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в його утриманні, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, що буде достатнім для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та відповідатиме його інтересам. Суд зазначає, що ч. 2 ст. 199 СК України, передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням викладеного, інші доводи сторін, які надані у позовній заяві, відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. З огляду на викладене, враховуючи, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), а також те, що розмір призначених аліментів має бути обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для розумного задоволення потреб повнолітнього сина, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, що позивачка звернулась до суду 03.05.2024р., то аліменти мають бути присуджені з дня її звернення до суду з позовом, тобто з 03.05.2024р. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, необхідно допустити до негайного виконання. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на це, суд вважає необхідним з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial