Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , який було зареєстрованого 30 січня 2024 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені в травні 2024 року, через втрату почуття взаємною любові та поваги, несумісністю поглядів на сімейне життя та сімейні відносини. Фактично шлюб носить формальний характер. Зараз подружжя не веде спільне господарство. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Саме з цих підстав позивач вимушена звернутися до суду. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище, яке було змінено під час реєстрації шлюбу. Клопотання про стягнення з відповідача витрат пов`язаних із сплатою судового збору не заявляє. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. До позовної заяви додає клопотання про розгляд справи за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи шляхом направлення судового виклику на адресу його проживання про, що в матеріалах справи міститься конверт з рекомендованим повідомлення. Оскільки суд немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~виданого 30.01.2024\~року Олександрівським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Запоріжжі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Одеса),\~30.01.2024\~рокусторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №108 (а.с.10). Судом встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має суттєве значення. Позивач [PERSON] виявила бажання повернути своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved