Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 серпня 2009 року Славутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 153, так як вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують з 2023 року, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові один до одного. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи у спрощеному провадженні без участі сторін, у поданій до суду письмовій заяві не заперечує проти розірвання шлюбу. Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 2009 року Славутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 153, що стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 16 липня 2024 року (а.с.3); мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки у 2023 році, спільне господарство не ведуть, відносини як чоловік і дружина не підтримують, втратили почуття любові і поваги один до одного. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті немайнові та майнові права сторін і дітей. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд знаходить, що позов слід задовольнити. При зверненні з позовом до суду позивач [PERSON] не сплатив судовий збір відповідно до вимог пп. 3 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить1211 грн 20 коп, що стверджується актом про відсутність вкладень у поштовому відправленні, яке надійшло від [PERSON] , зокрема, про відсутність квитанції про сплату судового збору. Пільги [PERSON] , як учасника бойових дій (а.с.6), встановлені п. 13 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" , поширюються на справи, пов`язані з порушенням їхніх прав, але Закон не звільняє учасників бойових дій від сплати судового збору в іншій категорії справ, зокрема і при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу. Як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Оскільки справа про розірвання шлюбу не стосується захисту прав позивача [PERSON] з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то підстав для звільнення його від сплати судового збору не вбачається. Судом встановлено, що шлюб слід розірвати у зв`язку з тим, що сторони взаємно не знайшли способів для його збереження. Тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню в користь держави з обох сторін в рівних частках.

Outcome: approved