Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.11.2022 року в Івано-Франківській обл., Івано-Франківському р-ні, с. Угринів на автодорозі Н-09 зі сполученням «Мукачево-Львів» км 314, відбулася дорожньо- транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "RENAULT TRAFІК», р.н. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Оскільки Позивач є донькою по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю Позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді, у понесених витратах на поховання. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР2930939, який діяв на момент настання ДТП станом на 12.11.2022 00:00:00 року. 13.11.2022 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022091250000245 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого ВП №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Приймак Любомир Ярославович, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022091250000245 від 13.11.2022 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вищевказані обставини підтверджуються постановою про закриття кримінально провадження від 31.12.2022 року. В ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто, і відповідно не надано позивачу жодних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає. Викладене вище свідчить, що Позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, Позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від Відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "RENAULT TRAFIK», р.н. [NUMBER] , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР2930939 АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ". Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, смерть потерпілого настала на місці дорожньо-транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком цієї пригоди. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є: дочка - [PERSON] ; та син - [PERSON] . На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено у 2022році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6700 гривні. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80400,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 40200,00 грн. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" на користь [PERSON] 3410 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблого; 40 200 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду; 30000 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 13.06.1986 року (а.с.20). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 02.01.1989 року (а.с.21). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.05.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.18-19), що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 24.12.2014 року (а.с.16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 15.11.2022 року. 13.11.2022 року за фактом настання ДТП, яке мало місце 12.11.2022 року на автодорозі Н-09 зі сполученням «Мукачево-Львів» км 314, що проходить по вул.Калуське шосе в с.Угринів Угринівської ТГ, за участю водія [PERSON] , який здійснив наїзд на [PERSON] внаслідок якого пішохід [PERSON] госпіталізований до КНП «ОКЛ ІФ ОР», де 13.11.2022 року помер, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022091250000245 з кваліфікацією по статті 286 частина 2 КК України та розпочато досудове розслідування (а.с.22). 15.11.2022 року між [PERSON] та КП «Міська ритуальна служба» м.Івано-Франківськ укладено договір-замовлення «1632 на організацію та проведення поховання, предметом укладання договору-замовлення є: організація та проведення поховання померлого, облаштування місця поховання [PERSON] [INFO] . Вартість послуг становить 3 410,00 грн. (а.с.14-15). Зазначені обставини також підтверджуються свідоцтвом про поховання [PERSON] . Постановою слідчого ВП №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Приймака Л.Я. від 31.12.2022 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022091250000245 від 13.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Із зазначеної постанови вбачається, що 12.11.2022 близько 20:15 год на автодорозі Н-09 зі сполученням "Мукачево-Львів", що проходить по вул.Калуське шосе в с.Угринів Угринівської ТГ, водій автомобіля марки Renault Trafic реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, підіймався з проїзної частини. Внаслідок ДТП [PERSON] травмований, госпіталізований до КНП "ОКЛІФ ОР", де 13.11.2022 помер. Також із зазначеної постанови вбачається, що причиною настання ДТП стали такі обставини даної події при яких пішохід [PERSON] , перебував на проїзній частині дороги, опинився в полі зору водія автомобіля марки Renault Trafic [PERSON] на такій відстані, яка була вже недостатньою для попередження даної ДТП, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування (при швидкості 75 км/год. зупиночний шлях автомобіля становить 63,12 - 60,61 м., при швидкості 50 км/год. зупиночний шлях автомобіля становить 35,71 - 34,00 м, а небезпека для руху водію виникає на відстані 22,8 м.). В даній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, вбачається невідповідність дій пішохода [PERSON] технічним вимогам п.п.4.4, 4.8 та 4.14 а) і б) ПДР України, а саме: п. 4.4., в якому зазначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи (змінено 11.11.2020); п. 4.8, згідно з яким якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упезниться у відсутності небезпеки; п. 4.14, де вказано, що пішоходам забороняється: а) переходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; г) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов"язано із забезпеченням безпеки дорожного руху. Враховуючи те, що причиною даної ДТП було те, що пішохід [PERSON] у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не використовуючи світлоповертальні елементи на одязі, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе, перебував на проїзній частині дороги, поза межами пішохідного переходу, тим самим створивши небезпеку (перешкоду) для руху водію [PERSON] на такій відстані до його автомобіля, яка була недостатньою для попередження даної ДТП, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування (а.с.24-28). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП батька позивачки, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 22 ЗУ № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону. Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Згідно ст.ст. 6, 22, 23 Закону № 1961-VI, в разі настання страхового випадку, тобто дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого, страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є, зокрема, моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи. Пунктом 27.1 статті 27 Закону № 1961-VI передбачено виплату страхового відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, якщо смерть потерпілого настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди протягом одного руку після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-VI визначено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам та дітям. Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У пункті 35.1 статті 35 Закону зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial