Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач 03.04.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 15.03.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільних дітей у подружжя немає. З літа 2015 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Причиною припинення стосунків стала розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності. В наслідок цього сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Майновий спір між подружжям відсутній, на примирення позивач не згодна. За таких обставин [PERSON] вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить його розірвати. Ухвалою суду від 23.05.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.19-20). Позивач належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді, згідно позовної заяви просить справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.4). Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу його реєстрації було направлено ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, про що свідчить конверт (а.с.23), відзиву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав. Справа розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України справа розглядалась заочно. Судом встановлено: 15.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 96 (а.с.5). Після реєстрації шлюбу чоловік залишив собі прізвище дружини - [PERSON] . Від даного шлюбу подружжя спільних дітей не має. Внаслідок різних поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, ведення спільного господарства, відсутності взаєморозуміння між ними, шлюбні стосунки фактично були припинені влітку 2015 року. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Кожен з подружжя вже багато років живе своїм власним життям та особистими інтересами. Майновий спір відсутній. На примирення позивач не згодна, оскільки кожен зі сторін бажає створити нову родину. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. За змістом ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved