Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

адвокат Гриньо М.І в інтересах [PERSON] звернувся в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області, Львівської районної військової адміністрації, просив визнати недійсним розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації Львівської області від 25 січня 2002 року № 27, в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,4481 га, що на території Городоцької міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-IB №046573, що виданий 25 січня 2002 року Городоцькою райдержадміністрацією на ім`я [PERSON] , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №111, скасувавши державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку; встановити факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла, [INFO] за адресою [ADDRESS] та прийняття ним спадщини за законом, що відкрилася після смерті матері [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [INFO] право на земельну частку (пай) розміром 3,17 умовних кадастрових гектарів, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату серії ЛВ №0092491, виданого 10 вересня 1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №6211, в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла бабця позивача [PERSON] , а [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть серія [NUMBER] від 06 червня 2019 року та серії [NUMBER] від 23 жовтня 2012 року. Померлій [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,4481 га, що на території Городоцької міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №046573 виданого 25 січня 2002 року на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 25 січня 2002 року №27, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №111. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв, але своїх спадкових прав не оформив, її син і батько позивача [PERSON] , що підтверджується даними будинкової книги, із якої вбачається, що [PERSON] на час смерті своєї матері [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав з нею за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповідального розпорядження він за життя не склав, і зокрема на земельну ділянку площею 2,4481 га, що на території Городоцької міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-JIB №046573 виданого 25 січня 2002 року Городоцькою райдержадміністрацією належала його померлій [INFO] матері [PERSON] , після смерті якої він спадщину прийняв, але своїх спадкових прав не оформив. Звернувшись до державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [INFO] батька [PERSON] на земельну ділянку площею 2,4481 га, що розташована на території Городоцької міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [INFO] [PERSON] , матері померлого [PERSON] на підставі архівної копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ЛВ №046573 виданого 25 січня 2002 року Городоцькою райдержадміністрацією Львівської області, позивач [PERSON] отримав відповідь від 20.02.2024р. за №111/01-16 про те, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки правовстановлюючий документ виданий після смерті спадкодавця. Таким чином, позивач [PERSON] не може оформити свої права на спадкову земельну ділянку у нотаріуса, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Усунути недоліки допущені під час видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №046573 від 25.01.2002р. в позасудовому порядку позивач не може, так як правоздатність його бабці [PERSON] припинилася внаслідок її смерті та видача державних актів на право приватної власності на земельні ділянки на даний час відмінена, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, його представник 23.08.2024 подав заяву у якій позовні вимоги підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідача в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. При розгляді справи встановлено, що [INFO] померла бабця позивача [PERSON] , а [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть серія [NUMBER] від 06 червня 2019 року та серії [NUMBER] від 23 жовтня 2012 року. Померлій [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,4481 га, що на території Городоцької міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №046573 виданого 25 січня 2002 року на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 25 січня 2002 року №27, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №111. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв, але своїх спадкових прав не оформив, її син і батько позивача [PERSON] , що підтверджується даними будинкової книги, із якої вбачається, що [PERSON] на час смерті своєї матері [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав з нею за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповідального розпорядження він за життя не склав, і зокрема на земельну ділянку площею 2,4481 га, що на території Городоцької міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-JIB №046573 виданого 25 січня 2002 року Городоцькою райдержадміністрацією належала його померлій [INFO] матері [PERSON] , після смерті якої він спадщину прийняв, але своїх спадкових прав не оформив. Позивач [PERSON] звернувся до Городоцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [INFO] батька [PERSON] на земельну ділянку площею 2,4481 га, що розташована на території Городоцької міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [INFO] [PERSON] , матері померлого [PERSON] , на підставі архівної копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ЛВ №046573 виданого 25 січня 2002 року Городоцькою райдержадміністрацією Львівської області та отримав відповідь від 20.02.2024р. за №111/01-16 про те, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки правовстановлюючий документ виданий після смерті спадкодавця. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановления факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановления. У відповідності до вимог п.п.1, 10, 11, 23 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чиние на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, с сертифікат про право на земельну частку (пай). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.524, 529 ЦК УРСР від 18.07.1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.ст.548, 549 ЦК УРСР в ред. 1963р., для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом мас право прийняти спадщину або не прийняти їй. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За вимогами ст.373 ЦК України, ст.81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам у т.ч. створеним на базі радгоспів та ін. державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п.2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Оскільки після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син і батько позивача, [PERSON] , який постійно проживав зі спадкодавцем на час її смерті, вступив в управління та володіння спадковим майном, позивачу [PERSON] у відповідності до вимог Закону належить право на земельну частку (пай) розміром 3,17 в умовних кадастрових гектарах. Дана обставина підтверджується записами у будинковій книзі та актами Городоцької міської ради від 01.02.2022 та 08.03.2024. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути запис в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 305/235/17 провадження № 61-11869св19 зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого 6 вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняв позивач [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, та оформив свої спадкові права на інше належне [PERSON] майно. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки розпорядження голови Городоцької РДА та Державний акт на право приватної власності на землю, були видані після смерті [PERSON] , такі слід визнати недійсними. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що є підстави до задоволення позову.

Outcome: approved