Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

02.04.2024 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду\~ із зазначеним позовом та просять постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/3 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; та за обома позивачами по 1/3 частині на цей будинок, як за членами колгоспного двору. При цьому позивачі посилаються на те, що вищезазначений будинок станом на 14 квітня 1991 року відносився до колгоспного двору, до складу якого входили позивачі та батько позивача [PERSON] [PERSON] (1935 року народження), тобто кожний придбав право власності на житловий будинок по 1/3 частині. Для реєстрації права власності на свої частки позивачі звернулися до державного реєстратора, але реєстратором прав на нерухоме майно їм відмовлено у проведені реєстраційних дій з реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] . Окрім цього [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину у цьому житловому будинку, яку прийняв він - позивач. Звернувшись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, йому було відмовлено у нотаріальній дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Вище наведене стало приводом для звернення до суду з позовними вимогами. Ухвалою судді від 08.04.2024 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили розглянути справу без їх участі (а.с.3). Відповідач - Василівська сільська рада Болградського району Одеської області в особі сільського голови Бойчева П., надав до суду 10.07.2024 року заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили\~ члени цього двору: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . На підставі ст.123 ЦК України в редакції 1963 року,\~ яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/3 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою за вих.№300/02-17, що видана 13.02.2024 року старостою с.Каракурт Болградської міської ради Одеської області [PERSON] (а.с.13). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно\~ підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису\~ у погосподарській книзі\~ сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст.3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності\~ цим Законом, визнаються дійсними у разі\~ відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Абзацом 3 частини 3\~ ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про\~ право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом\~ сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.\~\~\~ Як вбачається зі змісту ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Василівської сільської ради Болградського району Одеської області №74391352 від 01.08.2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на відповідну частку у вищевказаному житловому будинку у зв`язку з тим, що заявником не подано документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто позивачами доведена вимога, щодо визнання за кожним з них по 1/3 частці у вище вказаному житловому будинку, як за членами колгоспного двору. Також 14 лютого 2024 року на замовлення позивача [PERSON] , фізичною особою-підприємцем [PERSON] , експертом-інженером з інвентаризації нерухомого майна, на вищезазначений будинок було виготовлено технічній паспорт при цьому найменування об`єкту нерухомого майна зазначено «житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами» (а.с.16). Як встановлено судом відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 грудня 2016 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису про смерть №901 від 27 грудня 2016 року,\~ [PERSON] , помер [INFO] (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/3 частину у вищезазначеному будинку. При житті [PERSON] , 1935 року народження, склав заповіт від 31.03.2008 року, посвідчений секретарем Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №94, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, та на що він за законом матиме право [PERSON] , 1964 року народження, позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.39). Спадкоємець за заповітом після його смерті, який також є його сином - [PERSON] , позивач по справі, прийняв спадщину шляхом проживання на момент смерті зі спадкодавцем в одному будинку, що відповідає вимогам ст.1268 ЦК України, та підтверджується: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 19 вересня 1964 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №35 від 19 вересня 1964 року (а.с.12), з якого вбачається, що народився [PERSON] та його батьком записаний [PERSON] ; - довідкою за вих.№32/02-17, що видана 13.02.2024 року старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Одеської області (а.с.14), відповідно до якої на момент смерті [PERSON] з ним в будинку був зареєстрований та проживав син [PERSON] ; - матеріалами спадкової справи №3/2017, яка заведена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. 05 січня 2017 року, з яких вбачається, що з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом звернувся тільки син позивач по справі, що підтверджується його заявою від 05 січня 2017 року за №4 (а.с.35), та на деяке майно вже отримав відповіне свідоцтво (69). Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. №203/02.31 від 06.03.2024 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність цієї частки в житловому будинку спадкодавцю (а.с.20). На підставі ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233-1235 ЦК України Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Нормою ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її. Також ч.2 ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved