Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. \~ \~ \~ \~З позовної заяви вбачається, що КП «Вишгородтепломережа» ВМР є правонаступником усього майна, усіх прав та обов`язків Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» і у відповідності до статуту здійснює господарську діяльність з постачання теплової енергії та надання відповідних комунальних послуг споживачам. \~ \~ \~ \~Між КП «Вишгородтепломережа» ВМР та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення від 06.10.2014 року № 6052450 та відкрито на її ім`я особовий рахунок № [NUMBER] на сплату за комунальні послуги. За умовами укладеного договору КП «Вишгородтепломережа» ВМР взяло на себе зобов`язання з постачання теплової енергії у житлове приміщення у виді квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . \~ \~ \~ \~КП «Вишгородтепломережа» ВМР свої зобов`язання з постачання теплової енергії виконало у повному обсязі. За період виконання комунальної послуги від [PERSON] не надходило жодних скарг чи повідомлень про припинення споживання комунальної послуги, необхідності розірвання договору тощо. \~ \~ \~ \~У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання з оплати вартості наданої комунальної послуги у повному обсязі не виконала, внаслідок чого за період з 01.10.2017 року по 01.05.2024 року виникла заборгованості у розмірі 30\~902 грн. 56 коп., яка добровільно [PERSON] погашена не була, не зважаючи на вжити КП «Вишгородтепломережа» ВМР заходи досудового врегулювання спору, у тому числі шляхом направлення пропозиції укладення договору реструктуризації заборгованості. \~ \~ \~ \~З урахуванням вищевикладеного, КП «Вишгородтепломережа» ВМР просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 11.07.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, на подачу заяв по суті справи. У судові засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Представником позивача подано клопотання, в якому позовні вимоги було підтримано у повному обсязі, висловлено прохання щодо проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача, а також надано згоду на ухвалення заочного рішення суду. Копію ухвали суду від 11.07.2024 року було доставлено в електронний кабінет позивача 12.07.2024 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками, сформованими засобами автоматизованої системи документообігу суду. На момент ухвалення судового рішення від сторони позивача жодних заяв, клопотань не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судових засідань [PERSON] повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за її офіційно зареєстрованою адресою проживання, а також шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області. Як вбачається з наявних у матеріалах справи зворотних поштових повідомлень, всі поштові відправлення, що направлялися судом на ім`я [PERSON] за її офіційно зареєстрованою адресою проживання були повернуті до суду з поміткою про неможливість вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Станом на момент ухвалення судового рішення від відповідача ані засобами поштового зв`язку, ані на офіційну електронну адресу суду, ані в будь-який інший спосіб не надходило жодних заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву. Суд звертає увагу, що положення чинного процесуального законодавства не передбачають обов`язку суду, в якого відсутні відомості щодо місця проживання чи перебування учасника справи, крім як відомостей про офіційно зареєстроване місце проживання/перебування, повторно направляти судові повістки про виклик до суду. Повернення поштового відправлення з відміткою про закінчення строку зберігання, яке відправлялася за офіційно зареєстрованою адресою проживання відповідача, що є єдиними відомостями про його проживання, які перебувають у володінні суду, є належним виконанням суду свого процесуального обов`язку щодо повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання, а відповідно вважається належним чином повідомленням особи про проведення судового розгляду. У Постанові КЦС ВС від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 зроблено висновок, що листи, що повернулися з відміткою/довідкою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, якщо їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або на адресу місця реєстрації фізичної особи чи адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Таким чином, [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що позивачем було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, оскільки [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правові основи врегулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з наданням та споживанням житлово-комунальних послуг, визначені ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. З аналізу п. 1.1, 1.2, 2.1.1 Статуту КП «Вишгородтепломережа» ВМР (а.с. 4-7), рішення Вишгородської міської ради Київської області № 10/1 від 06.08.2021 року (а.с. 8) судом встановлено, що КП «Вишгородтепломережа» ВМР є теплопостачальною організацією, тобто виконавцем комунальної послуги з виробництва та постачання теплової енергії населенню, підприємствам, установам та організаціям. КП «Вишгородтепломережа» ВМР є правонаступником усього майна, усіх прав та обов`язків Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа». З нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.08.2014 року (а.с. 12-14), Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 17) судом встановлено, що житлове приміщення у виді квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . З листа Вишгородської міської ради Київської області № 764 від 03.07.2024 року (а.с. 84) судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 06.10.2014 року між КП «Вишгородтепломережа» ВМР та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення № 6052450 (а.с. 9-11), відповідно до п. 1 якого КП «Вишгородтепломережа» ВМР взяло на себе зобов`язання своєчасно надавати [PERSON] відповідної якості послуги з централізованого опалення в межах балансової належності, визначеної органами місцевого самоврядування, а [PERSON] зобов`язалася своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Місцем надання послуг вказується квартира [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 договору про надання послуг з централізованого опалення від 06.10.2014 року тариф на оплату вартості наданих послуг на момент укладення договору було визначено на рівні 315 грн. 37 коп. за Гкал. Відповідно до п. 34 договору про надання послуг з централізованого опалення № 6052450 від 06.10.2014 року (а.с. 9-11) цей договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місць не надійде заява від однієї із сторін про розірвання до закінчення строку договору. Відомості про наявність обраної моделі договірних відносин між КП «Вишгородтепломережа» ВМР та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , у матеріалах справи відсутні. Таким чином, між КП «Вишгородтепломережа» ВМР та [PERSON] було укладено індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (опалення). За результатами дослідження актів обстеження теплового (комерційного) вузла обліку, що були складені за період з 31.10.2017 року по 01.04.2024 року (а.с. 30-76), судом встановлено, що КП «Вишгородтепломережа» ВМР свої зобов`язання з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , виконало у повному обсязі належним чином. Інформація про припинення постачання теплової енергії в період опалювального сезону, постачання її неналежної якості чи в неналежному обсязі у матеріалах справи відсутня. Згідно наданого КП «Вишгородтепломережа» ВМР розрахунку заборгованості (а.с. 77) у період з жовтня 2017 року по квітень 2024 року зафіксовано також постачання та споживання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається здійснення [PERSON] оплати вартості наданих послуг з постачання теплової енергії у січні 2021 року у розмірі 500 грн. 78 коп., що свідчить про підтвердження нею отримання і споживання комунальної послуги, а також підтвердження існування відповідного зобов`язання між нею та КП «Вишгородтепломережа» ВМР. Таким чином, судом встановлено, що за період часу з 01.10.2017 року по 01.05.2024 року КП «Вишгородтепломережа» ВМР здійснювало постачання теплової енергії у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке на праві приватної власності належить [PERSON] та місце проживання якої в ньому зареєстроване. У свою чергу, [PERSON] здійснила споживання наданих комунальних послуг. У свою чергу, з розрахунку заборгованості (а.с. 77) вбачається, що свої зобов`язання з оплати вартості наданих послуг з постачання теплової енергії [PERSON] у повному обсязі належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 30\~902 грн. 56 коп. за період з жовтня 2017 року по квітень 2024 року. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з оплати комунальної послуги з постачання теплової енергії. Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц). Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц). Враховуючи умови договору про надання послуг з централізованого опалення № 6052450 від 06.10.2014 року (а.с. 9-11), зафіксовані показники вузла комерційного обліку теплової енергії (а.с. 30-76), розміри тарифів на послуги постачання теплової енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1032 від 09.06.2016 року (а.с. 19), № 1101 від 09.06.2016 року (а.с. 20), рішень Вишгородської міської ради Київської області (а.с. 21-29), суд вважає наданий розрахунок заборгованості [PERSON] з оплати комунальних послуг з постачання теплової енергії правильним та обґрунтованим. На підставі цього суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (3028 грн. 00 коп.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням судові витрати, які понесені позивачем та які складаються зі сплати судового збору, підлягають стягненню з [PERSON] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved