Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

08 серпня 2023 позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житлом, що знаходиться у спільній частковій власності. Поданий позов обґрунтовує тим, що [PERSON] , як військовослужбовцю, у липні 2006 року було виділено двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Квартира виділялась на нього та членів його сім?ї, якими на той час були [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка). 03.11.2006 р. зазначену квартиру було приватизовано у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в рівних частках між [PERSON] та відповідачами. Після розірвання шлюбу між власниками на той час склались наступні правовідносини з приводу порядку користування спільним майном: [PERSON] займав кімнату-2 площею - 13,5 кв.м. та навіть мав замок на це приміщення, всі інші співвласники займали кімнату-1, усі інші приміщення знаходились у спільному користуванні співвласників. [INFO] [PERSON] помер. На час своєї смерті спадкодавець був одружений на [PERSON] та мав малолітню доньку в цьому шлюбі - [PERSON] . Спадщина, яка складалась з 1/3 частки у праві власності на кв. [ADDRESS] було прийнято та оформлено наступним чином: - [PERSON] (дочка спадкодавця від першого шлюбу) отримала у спадщину 1/8 частину спадкового майна (загальна частка у майні - 5/12); [PERSON] (дружина спадкодавця) отримала у спадщину 1/4 частину спадкового майна (загальна частка у майні - 1/12); спадкоємець [PERSON] (дочка спадкодавця) отримала у спадщину частину спадкового майна (загальна частка у майні - 1/6). Позивач пропонувала добровільно визначити новий порядок користування з урахуванням нових часток у власності об`єкта, проте згоди досягнуто не було, у зв`язку з чим звернулась до суду та просить надати у користування позивачці та дитині меншу за розмірами кімнату пл. - 13,5 кв.м.; надати у користування відповідачам кімнату пл. - 30,5 кв.м., лоджію пл. - 1,3 кв.м. та вбудовану шафу пл. - 3,1 кв.м.; залишити у спільному користуванні сторін наступні приміщення: коридор, пл. - 16,2 кв.м., ванна кімната, пл. - 7,5 кв.м., вбиральня, пл. - 1,8 кв.м., кухня, пл. - 15,9 кв.м. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі; встановлено сторонам строк для подачі суду заяв по суті справи, визначених частиною другою статті 174 ЦПК України. Ухвалою суду від 05.04.2024 справу прийнято до\~провадження судді\~Логвіної Т.В.\~та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі подали відзив на позовну заяву та просять відмовити в задоволенні позову, оскільки позовна заява є передчасною, а також такою, що суперечить чинному законодавству та може призвести не лише до порушення прав співвласників, але й призведе до штучного погіршення житлових умов. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03 листопада 2006 року квартира за адресою: [ADDRESS] в цілому спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2020 зареєстрованого в реєстрі за № 4861 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить 1/6 частина спірної квартири. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2020 зареєстрованого в реєстрі за № 4862 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить 1/12 частина спірної квартири. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2020 зареєстрованого в реєстрі за № 4860 [PERSON] належить 1/12 частина спірної квартири. Згідно технічного паспорта квартира в цілому має 89,8 кв.м. загальної площі, з яких 44,0 кв.м. житлова площа та складається з: 2-х кімнат, у тому числі 1-а кімната площею 30,5 кв.м.; 2-а кімната 13,5 кв.м.; кухні 15,9 кв.м.; ванної кімнати 7,5 кв.м.; вбиральні -1,8 кв.м.; коридору 16,2 кв.м.; вбудованої шафи 3,1 кв.м. та лоджії 1,3 кв.м. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321\~ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст.\~356\~ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Відповідно до вимог\~ст. 383 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що стаття 358\~ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що запропонований позивачкою порядок користування квартирою встановити неможливо, оскільки такий порушуватиме права відповідачів, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 356, 358, 383 ЦК України,

Outcome: dismissed