Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

До суду 01.05.2024 року надійшла позовна заява районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що на профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебувають малолітні - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою для взяття на облік є проживання дитини в сім`ї, в якій мати - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У травні 2023 р. відділу служби надійшло повідомлення про родину, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації, до відділу поліції надійшло повідомлення від гр. [PERSON] , [INFO] , яка повідомила про те, що її донька - [PERSON] , [INFO] , яка має малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебуває у ванній кімнаті в збудженому стані, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, виражається нецензурною лайкою, поряд знаходиться її малолітня донька [PERSON] , [INFO] , бабусі онучку не дає, перешкоджає навчанню дитини. Дитина спить на підлозі. 19.05.2023 року під час рейду з поліцією було відвідано гр. [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає малолітня онука [PERSON] , [INFO] . За адресою, бабусею створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Зі слів [PERSON] , її донька, мати дитини - [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, та через зловживання наркотичними речовинами несе загрозу для дитини, поводить себе неадекватно, агресивно. 19.05.2023 року під час рейду з поліцією було відвідано [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає малолітня онука [PERSON] , [INFO] . За адресою, бабусею створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Батько дитини [PERSON] , [INFO] , наразі проходить військову службу у лавах ЗСУ, що підтверджено довідкою № 5116п від 15.12.2023р., виданою військовою частиною [NUMBER] . Зі слів [PERSON] , її невістка, мати дитини - [PERSON] , проживає окремо, іноді поводить себе неадекватно, припускає що зловживає наркотичними речовинами. Забезпеченням дитини з народження займається бабуся, наразі батько дитини перераховує кошти на дитину. Вказує що боїться відпускати дитину з матір`ю, без її присутності. На розгляді у відділі раніше перебувало повідомлення від КНП «ЦПМСД№6» від 17.02.2023 року №01-10/97 про родину [PERSON] / [PERSON] , щодо того, що мати неналежним чином виконує свої батьківськи обов`язки, в квартирі антисанітарія. Під час відпрацювання даної інформації спеціалістами відділу було встановлено, що умови проживання задовільні, санітарно гігієнічних норм не порушено. Діти тимчасово знаходились у бабусі у сусідньому будинку, через проведення санітарної обробки помешкання від тарганів. Відповідно довідки Запорізької гімназії №97 від 18.05.2023р № 01-22/071, де навчається малолітня [PERSON] , 2015 р.н., навчанням та вихованням дитини займається бабуся. Згідно інформації наданої ЗМЦСС № 965/03-04 від 24.05.2023р., провести будь-яку роботу з родиною не можуть через те, що мати [PERSON] , не бажає з ними контактувати. На сьогоднішній день поведінка матері не зазнала жодних позитивних змін, навпаки, жінка залишила місце постійного проживання, місце її перебування не відоме. На телефонні дзвінки вона не відповідає, до відділу служби не з`являється. Зі слів [PERSON] , останній раз вона бачила доньку у лютому 2024 року, жінка жодного разу не надавала допомогу у вихованні доньки. Відповідно до інформації № 01-22/035 від 08.03.2024, наданої Запорізькою гімназією № 97, яку відвідує [PERSON] , дитиною продовжує опікуватися бабуся - [PERSON] , саме вона постійно спілкується з класним керівником, регулярно відвідує батьківські збори. Мати - [PERSON] , до класного керівника жодного разу не зверталася. За інформацією № 01-10/48 від 06.03.2024, наданою КНП «ЦПМСД №6», на огляди до амбулаторії з дітьми завжди приходить бабуся, [PERSON] , мати [PERSON] на прийом до лікаря з дітьми не з`являлася. ЗМЦСС було надано листа № 782/03-04 від 10.04.2024р, де зазначено, що вони вважають за доцільне звернення до суду з позовною заявою про позбавлення матері батьківських прав, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків Ухвалою суду від 27.06.2024 р. цивільна справа прийнята в провадження суддею Варнавською Л.О. та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 07.08.2024 року ухвалою суду у справі за позовом районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача Савенко А.О. позов підтримала. Додатково зазначила, що про родину вперше стало відомо у лютому 2023 року. Звернувся дільничний лікар, яка повідомила, що мати неналежним чином виконує батьківські обов`язки, в неналежних умовах утримує дітей, не робить щеплення. Працівники відділу вийшли на адресу, поспілкувались із матір`ю, дітей вдома не було. Бруду також не було, але не було і меблів у квартирі. Стіни були обшарпані. [PERSON] пояснила, що через ремонт, діти тимчасово проживають у бабусі. Вона написала пояснення, поліції пояснила всю цю ситуацію. На той момент претензій до неї як до матері не було. За лікаря сказала що буде змінювати на іншого, оскільки із цим лікарем у неї непорозуміння. Надала навіть координати нової приватної лікарні. У травні 2023 року до служби знову надійшло повідомлення про те що мати перебуває у неадекватному стані, поруч із нею дитина. Розглянувши це повідомлення, знову була проведена бесіда, вона знову розповідала про те, що діти тимчасово мешкають у бабусі бо вона робить ремонт, їй ніхто не допомагає, але вона старається. Відображала себе з найкращих сторін. Але коли побачила документи старшої дитини [PERSON] , 2015 р.н., було свідоцтво у неналежному стані та не відповідало дійсності, тому що там був вказаний батько дитини. На той момент відповідно до рішення [PERSON] районного суду, батько виключив себе із запису в свідоцтві про народження, та ще й свідоцтво було вирізане. Попросили [PERSON] щоб та зробила нормальні документи, спитали хто з ким навчається. Потім зробили запити, і сааме через ті запити дізнались що дітьми займаються лише бабусі. Після останньої розмови мати дітей перестала виходити на зв`язок, відділ почав спілкуватись із бабусями. Регулярно були здійснені рейди, бабусі створили для дітей належні умови, було встановлено що [PERSON] проживає із бабусею з самого народження, батько дитини військовослужбовець, він виходить на зв`язок, мати дитини самоусунулась. З того моменту [PERSON] ніхто не бачив. Представник органу опіки зазначає, що схоже на те, що вона щось вживає, у проміжок між зустрічами [PERSON] дуже схудла, має на тілі рани та гулі. Дітей наразі тимчасово влаштовано у родину бабусь, які займаються їх вихованням. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, письмового відзиву на позов не подала, заяви чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надала, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні зазначила що є матір`ю [PERSON] та бабусею дітей. Дитина [PERSON] 2015 р.н., з дитячого садочку проживає з бабусею. [PERSON] проживала окремо, влаштовувала своє особисте життя. [PERSON] приходила до доньки, згодом почала виявляти що із квартири зникають речі, [PERSON] їх продавала. Вона заперечує що наркоманка. Було таке, що [PERSON] взявши дитину на прогулянку загубила її, потім дитину привезла поліція. [PERSON] зазначила, що останній раз бачила відповідачку на день народження онуки 21.05.2024 року. Її донька прийшла об 11 годині ночі в нетверезому стані, принесла подарунок зі смітника. [PERSON] була дуже худа, мала на шкірі висипи. Вважає, що [PERSON] вживає наркотичні засоби. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її невісткою. Молодша дитина [PERSON] 2022 р.н. проживає разом із нею. Зазначила, що вчора ( [INFO] ) бачила [PERSON] , вона була в наркотичному сп`янінні, йшла по дорозі, співала й танцювала, на тілі у неї є рани. Вона завжди заперечувала що наркоманка, а вчора підтвердила що вживає наркотичні засоби. До доньки [PERSON] не приходить, вона їй не потрібна, каже що у дитини є батько і ви подбаєте про неї. Син [PERSON] є батьком дитини, він познайомився з [PERSON] коли вона ще проживала із [PERSON] , дитині тоді було 5 років. Була дбайливою мамою, але від чужих людей чула, що Віка недобра людина. [PERSON] під час вагітності супроводжувала [PERSON] , все було добре, але з початком війни її син пішов служити, а [PERSON] почала вживати наркотики. У 6 місяців [PERSON] забрала онуку у Віки і з ти пір вона проживає із нею. Дитина називає її мамою. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що матір`ю дитини записана [PERSON] . У графі батько стоїть прочерк. Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] та [PERSON] , 16.10.2010 року зареєстрували шлюбу в Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 925. Прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». 14.03.2013 року [PERSON] та [PERSON] , розірвали шлюб, актовий запис №33. Прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу. 10.11.2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Олександрівському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1310. Прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] та [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 26.03.2021 року шлюбу зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено відповідний актовий запис №20, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини зазначені - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] від 15.03.2024 року, останні просять відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР вжити заходів щодо захисту прав дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, місце знаходження її невідоме. З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2023 року КНП «ЦПМСД №6» надіслав лист до ЗМР із інформацією, відповідно до якої мати дітей [PERSON] та [PERSON] , не виконує батьківських обов`язків, не цікавиться станом здоров`я дітей, не приводить їх на прийоми до лікаря, на щеплення. Відповідно до довідок про міру участі матері [PERSON] у вихованні [PERSON] , 2015 р.н. від 18.05.2023 року та 11.03.2024 року наданих Лівобережним відділом освіти Запорізькою гімназією № 97 ЗМР, вбачається, що [PERSON] контакту з вчителями не підтримує, навчанням та вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . Відповідно до інформації наданої КНП «ЦПМСД №6» 06.03.2024 року [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в амбулаторії №10 з 28.04.2022 року, декларація укладена з лікарем педіатром дільничним [PERSON] . На огляди до амбулаторії з дітьми приходить бабуся. Мати з дітьми на прийоми до лікаря не з`являлась. З листів Запорізького міського центру соціальних служб ЗМР про проведену роботу з родиною [PERSON] від 10.04.2024 року та 24.05.2023 р. встановлено, що місце проживання [PERSON] [INFO] , невідоме. Вона не виконує батьківських обов`язків, життям дитини не цікавиться. За адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] разом із онукою [PERSON] , 2015 р.н. Умови для життя та розвитку дитини за цією адресою створені у повній мірі. Вважають за доцільне звернутися до суду із позовом щодо захисту прав малолітньої [PERSON] , 2015 р.н. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району в своєму висновку №1625/01-37/19.02 від 15.08.2024 р. вважала за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що на сьогоднішній день поведінка матері не зазнала жодних позитивних, навпаки, жінка залишила місце постійного проживання, місце її перебування не відоме. На телефонні дзвінки вона не відповідає, до відділу служби не з`являється, жінка жодного разу не надавала допомогу у вихованні дітей. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу „як найкращому забезпеченню інтересів дитини". У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: „предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...". Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст..8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991 р.. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження аргументи позову щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачки. Суд прийшов до висновку про необхідність застосування п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якою передбачено, що батько, матір можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд прийшов до такого висновку, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що матір дитини - [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не спілкувалась з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляла інтересу до їх внутрішнього світу, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками. Будучи обізнаною про наявність справи про позбавлення батьківських прав в суді, відповідачка заперечень на позов не подала, на зв`язок із судом не виходила. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] у відношенні її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки остання тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовилась від такого права. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). З урахуванням встановлених судом обставин, наданих доказів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь опікуна (піклувальника) чи установи, під опікою яких будуть перебувати діти, на їх утримання аліменти у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму (на кожну дитину), для дитини відповідного віку щомісячно, від дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання. Відповідно до ч.6ст.141 ЦПК Україниякщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно Закону України «Про судовий збір» за подання позову немайнового характеру особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб,що складає 1211,20 гривень. Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В зв`язку з задоволенням позовних вимого в повному обсязі та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved