Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

01 травня 2024 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла заява [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від імені яких діє представник адвокат Писанюк Є.І., заінтересована особа: КП «Міське агентство з приватизації житла», про встановлення факту належності заявникам свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1995 року за № 16-2702, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на підставі Розпорядження органу приватизації від 20 грудня 1995 року за № 99, на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на те, що під час видачі правовстановлюючого документа у написанні їхніх прізвищ були допущені помилки. 05 серпня 2024 року представник заявників уточнив вимоги та просив встановити, що розпорядження від 20 грудня 1995 року фактично видане стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та встановити факт належності заявникам свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1995 року за №16-2702, виданого на підставі вказаного розпорядження. 10 травня 2024 року після усунення недоліків у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. Заявники у судове засідання не з`явилися, 28 серпня 2024 року їхній представник адвокат Писанюк Є.І. надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заінтересована особа - Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» свого представника у судове засідання не забезпечила, із клопотаннями не зверталася, письмових пояснень не надала. За змістом норми ч.6\~ст.259\~ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Письмовими матеріалами справи встановлено, що у 1995 році [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] брали участь у приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі заяви наймача [PERSON] 20 грудня 1995 року Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради видало свідоцтво про право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 63 кв.м на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Вказане свідоцтво видане на підставі розпорядження органу приватизації від 20 грудня 1995 року за № 71099, в якому теж зазначено про передачу квартири у приватну спільну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підставі свідоцтва за членами сім`ї [PERSON] : за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (прізвища осіб зазначені російською мовою) зареєстровано право власності квартиру [ADDRESS] за № 334 стр. 195 кн. 154 пр. [PERSON] 19 листопада 2005 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище на « [PERSON] ». У подальшому вона розлучилася та 23 серпня 2022 року знов одружилася, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . 20 січня 2006 року вона отримала паспорт громадянина України, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, де її прізвище, ім`я та по батькові зазначені як « [PERSON] ». [PERSON] та\~ [PERSON] \~зареєстровані за\~адресою: [ADDRESS] . [PERSON] також була зареєстрована за вказаною адресою до 24 листопада 2004 року. Проте,\~у розпорядженні\~органу приватизації\~від 20\~грудня 1995\~року за\~№ 99\~та відповідно\~у свідоцтві\~про право\~власності на\~житло помилково\~прізвища заявників\~було зазначено\~« [PERSON] »,\~що не\~збігається із\~прізвищами,\~вказаними у\~паспортах громадян\~України:\~серії [NUMBER] ,\~виданого 12\~вересня 2003\~року Суворовським\~РВ ОМУ\~УМВС України\~в Одеській\~області на\~ім`я [PERSON] \~та серії\~ [NUMBER] ,виданого 12 вересня 2003 року Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] ; та у актовому записі про шлюб [PERSON] . [PERSON] № 340 від 19 листопада 2005 року, в яких прізвища заявників вказано - « [PERSON] ». Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті Пунктом 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що всі спірні питання, що стосуються приватизації житла вирішуються у судовому порядку. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з розпорядження органу приватизації від 20 грудня 1995 року за № 71099, видане на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , фактично видане стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заявники [PERSON] та [PERSON] по теперішній час зареєстровані і проживають в квартирі. Отже, із наданих доказів судом встановлено, що вказані розбіжності в написанні прізвищ заявників виникли під час їх перекладу з російської на українську мову, суперечності в документах перешкоджають заявникам розпорядитися належною їм на праві власності квартирою. Виправити технічну описку в приватизаційних документах в позасудовому порядку неможливо. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт належності заявникам правовстановлюючого документа на квартиру.

Outcome: approved