Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. Він та відповідач по справі [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.02.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] . На день подання вказаного позову він справно сплачує аліменти, заборгованості немає. Разом з тим, з початку 2020 року [PERSON] проживає разом з ним, що підтверджується постановою Донецького апеляційного суду від 20.04.2021 у справі №225/6587/17. У зв`язку з чим вважає, що оскільки дитина проживає з ним, він має право на звільнення від сплати аліментів та зазначене не припиняє обов`язок відповідача утримувати дитину. [PERSON] просить звільнити його з дня подачі позову до суду від сплати аліментів та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову до суду, до повноліття дитини. Провадження у справі відкрито 10.06.2021 та призначено підготовче судове засідання. 10.08.2021 суд ухвалою зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішеннями у справах: 1) №225/2468/21 за позовною заявою представника позивача адвоката Карнаухова Андрія Олександровича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк про визначення місця проживання малолітньої дитини; 2)№ 225/4045/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визначення місця проживання малолітньої дитини. Суд ухвалою від 07.06.2024 прийняв справу до свого провадження та поновив провадження у справі. Підготовче провадження у справі закрито 27.06.2024. Ухвалою суду від 21.08.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача в суді проти позову заперечував, зазначає, що рішенням суду вже встановлено місце проживання дитини разом з матір`ю, вказане рішення набрало законної сили. Позивач не надає можливості матері спілкуватися з дитиною. Вважає, що позивач утримує дитину незаконно. Представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з позовними вимогами не згодний повністю, оскільки [PERSON] зловживає своїми батьківськими обов`язками, а саме після зустрічі та спілкування з дитиною не відпускав сина до матері, посилаючись на хвороби сина та невміння матері доглядати за сином. Проте висновком служби у справах дітей ВЦА м. Торецька визначено місце проживання дитини разом з матір`ю. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідив позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками в свідоцтві про його народження серії [NUMBER] зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.02.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] . Згідно довідки КП «Торецьккомсервіс» від 31.01.2019, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї : [PERSON] , 2012 року народження (син), [PERSON] , 2018 року народження (дочка). Суд зазначає, що між батьками дитини постійно існував спір щодо місця проживання дитини, через що постійно виникали конфліктні ситуації, що підтверджується чисельними заявами сторін, поясненнями сусідів відповідача, повідомленнями поліції, які містяться в матеріалах справи. Так, в своїх повідомленнях на заяви [PERSON] щодо неповернення дитини поліція повідомила, що в діях [PERSON] ознак ані кримінального, ані адміністративного правопорушення не встановлено, рекомендовано звернутися до суду. В повідомленні поліції на заяви [PERSON] щодо невиконання [PERSON] батьківських обов`язків поліція також зазначила, що в ході проведеної перевірки ознак кримінального правопорушення не встановлено і такий спір вирішується судом. У зв`язку з тим, що між сторонами існували конфліктні ситуації з приводу місця проживання дитини, його виховання позивач зверталася до ВЦА м. Торецьк із заявою про встановлення місця проживання дитини. Відповідно до висновку служби у справах дітей ВЦА м. Торецьк Донецької області, від 05.03.2019 №2, комісія вважає за доцільне встановити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Згідно висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] (мати син), яке проводилось в період з 01.02.2019 по 07.02.2019, у [PERSON] через наявний конфлікт між батьками наявні ознаки психологічної травми. Згідно висновку оцінки потреб сім`ї Асадчий-Асадчий (батько син), яке проводилось в період з 01.02.2019 по 07.02.2019, у [PERSON] через наявний конфлікт між батьками наявні ознаки психологічної травми. Відповідно до психологічного висновку щодо [PERSON] , від 21.02.2019, складеного провідним психологом центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ВЦА м. Торецьк, було встановлено, що між батьками [PERSON] часто трапляються сварки, свідком яких є дитина. В хлопця підвищена тривожність та загострені страхи щодо розлуки з батьком, причиною яких стали слова матері, що він не буде бачитись з батьком. Батько зі своєї сторони негативно висловлюється та проявляє агресивну поведінку відносно матері дитини у присутності Кирила. Зі слів хлопця він почуває себе погане і не знає кому вірити. Відповідно до частини другої?статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі?статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У?статті 180 СК України встановлений?обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України?встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої?статті 179 СК України?аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже,?статтею 179 СК України?врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (див. постанову Верховного Суду від?14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц). Відповідно до?статті 197 СК України, з?урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з частиною четвертою?статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі. Встановлено, що?рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.02.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.12.2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В підготовчому судовому засіданні представник відповідача зазначив, що відповідач визнає той факт, що на час подання позову 24.05.2021 і до наступного часу син [PERSON] проживає разом з позивачем. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 31 січня 2023 року у справі №225/2468/21, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року з урахуванням додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, позов [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 07 лютого 2024 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.07.2024 у справі №225/2468/21 рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 31 січня 2023 року залишено без змін. Крім того, в провадженні Дзержинського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа №225/4045/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визначення місця проживання малолітньої дитини. Отже, спір щодо місця проживання дитини не вирішено батьками у встановленому законом порядку по цей час. Враховуючи правову природу аліментів (які є власністю дитини), їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина,

Outcome: approved