Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

14.06.2024 позивач - ТОВ «Укр кредит фінанс» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 08.01.2023 між сторонами був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1138-2703 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах - сума кредиту 7200 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 18 днів, знижена ставка -2,50% в день, стандартна процентна ставка 3% в день. Позивачем взяті на себе зобов`язання виконані, в свою чергу відповідач не повернула грошові кошти. У зв`язку з чим, станом на 03.04.2024, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 71352 грн, яка складається з прострочених заборгованості за кредитом - 7200 грн, прострочена заборгованість за відсотками 64152 грн. разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності, а саме часткове списання заборгованості за процентами у сумі 35352 грн, за умовами погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у сумі 36 000 грн. у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 7200 грн прострочену заборгованість за кредитом, 28 800 грн прострочену заборгованість за відсотками, а всього 36000 грн та судові витрати. 14.06.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом, 17.06.2023, направлено запит до Реєстру територіальної громади міста Харкова, з відповіді від 17.06.2024 вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . 17.06.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 08.01.2023 між сторонами був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1138-2703 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 7268. П. 2.2 зазначеного договору про відкриття кредитної лінії передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п 2.3 договору сторонами визначено дату видачі кредиту - 08.01.2023, суму кредиту - 7200 грн, останній календарний день першого базового періоду - 25.01.2023, проценти за користування кредитом - 3240 грн та разом до сплати - 10440 грн. Згідно з п. 4.4 базовий період складає 18 календарних днів. П. 4.5 договору кредитної лінії передбачає, що сплата процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду. Згідно п. 4.8 договору про відкриття кредитної лінії - строк кредитування становить 300 днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 04.11.2023. З довідки про перерахування суми кредиту №1138-2703 від 08.01.2023 вбачається, що видача коштів за кредитним договором №1138-2703 здійснювалась за допомогою системи LidPay на № платіжної картки [NUMBER] у сумі 7200 грн. При цьому, номер платіжної картки на який слід здійснити перерахування коштів зазначено відповідачем [PERSON] у договорі про відкриття кредитної лінії. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що банком перераховано від ТОВ «Укр кредит фінанс» через систему платежів LidPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 на платіжну картку [NUMBER] суму у розмірі 7200 грн [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань. Із розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] кредитних зобов`язань станом на 03.04.2024 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 7200 грн, за відсотками - 64152,00 грн. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони не досягли б згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. За змістом ч.13 ст.11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Наведене свідчить, що відповідач ознайомилась та погодилась з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію". На підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано договір про відкриття кредитної лінії № 1138-2703 від 08.01.2023, розрахунок. Усі зазначені документи підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 7268. За Договором про відкриття кредитної лінії №1138-2703 від 08.01.2023 позивачем нараховано відсотки, які станом на 03.04.2024 становлять 64152 грн. Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 625, 1050 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). Пунктом 4.6 договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, нарахування ких здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна - 3% за кожен день користування кредитом. Тобто, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами. Із довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 03.04.2024, що є розрахунком заборгованості вбачається, що за Договором встановлювалося два типи періоду заборгованості: активний - у період з 08.01.2023 по 25.01.2023, та прострочений - у період з 26.01.2023 по 03.04.2024. Станом на 03.04.2024 заборгованість становить 71352 грн та складається із: прострочена заборгованість за кредитом 7200 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 64152,00 грн, яка нараховувалася до 03.04.2024, тобто до строку дії кредитного договору. При цьому, кредитодавцем застосовано до позичальника програми лояльності, а саме частково списано заборгованість за нарахованими процентами у сумі 35352 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 000 грн. Тобто, в даному випадку відсотки, які просить стягнути позивача менші розмурі, який був погоджений сторонами у договорі, що безумовно не порушує права позичальника. Крім того, із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, який заборгованість по процентам позивачем не нараховувалася. Приймаючи до уваги, що вказаний договір або його окремі положення недійсними не визнано, отже його умови, зокрема і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником. Що стосується наданого позивачем паспорту споживчого кредиту. Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у ЗУ «Про споживче кредитування» в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1734-VIII)). З огляду на ці приписи паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19 вказано, що положення Закону № 1734-VIII допускають те, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язане з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагають, щоби відомості про це були відображені у паспорті споживчого кредиту, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника у письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, зокрема розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена у такому договорі. Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, тобто довідкою для споживача, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Разом з тим, з урахуванням того, що позивач надав суду відповідний кредитний договір, укладений між сторонами, докази переведення на рахунок відповідача кредитних коштів, розрахунок боргу по тілу кредиту та нарахованим відсоткам, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованість за тілом кредиту 7200 грн та процентів за користування кредитними коштами у сумі 28800 грн підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved