Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

29 листопада 2022 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивачів [PERSON] надійшла вищезазначена позовна заява у якій, з урахуванням поданої 01 березня 2023 року уточненої позовної заяви, просить суд: визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частинах по частини на самочинно добудовані : кухню площею 10,2 кв.м., вбиральню (сполучену) площею 5,8 кв.м., коридор площею 4,7 кв.м., веранду площею 4,4 кв.м., житлову кімнату площею 13,9 кв.м., та житлову кімнату 21,7 кв.м., які знаходяться за адресою : [ADDRESS] (т.1 а. с. 1-4, 68-70). Подану заяву обґрунтовано наступним. Позивачі є співвласниками двох кімнат житловою площею 13,1 кв.м. на 1 поверсі двоповерхового будинку у гуртожитку [ADDRESS] . В зв?язку з тим, що площа кімнат була дуже маленькою, через відсутність кухні та санвузла, позивачі у 2013 році почали проводити ремонтні роботи та реконструкцію вказаних кімнат. Вони самовільно побудували добудову, а саме : кухню площею 10,2 кв.м., вбиральню площею 5,8 кв.м. та коридор 4,7 кв.м.. 07 жовтня 2013 року КП «Бориспільським бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт. Також було видано повідомлення про самочинно побудовані прибудову розмірами 6,95х3,35 м, загальною площею 20,7 кв.м., влаштований дверний проріз в капітальній стіні. Про вищевказане самочинне будівництво також було повідомлено інспекцію ДАБК в Київській області. До технічного паспорту увійшли зазначені самовільні добудови. Позивачами були сплачені штрафи. У подальшому, у 2016 році позивачі провели ремонтні роботи та реконструкцію, з`єднали дві кімнати які їм належать, загальна площа об`єднаної кімнати стала 25,8 кв.м., добудували веранду площею 4,4 кв.м., житлову кімнату площею 13,9 кв.м., та житлову кімнату площею 21,7 кв.м.. 07 жовтня 2016 року КП «Бориспільським бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт. 17 червня 2022 року позивачі звернулись до Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради із заявою про оформлення права власності на самочинне збудоване майно, яку в них не було прийнято та надано роз`яснення, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно набувається за рішенням суду. 10 лютого 2023 року до суду від виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області надійшов відзив, з проханням відмовити у задоволенні позову (а.с. 50-54 т. 1). Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що до позовної заяви не долучено жодного документу, який би надавав позивачам право на забудову прибудинкової земельної ділянки. Звертає увагу, позивачами не було залучено до участі у справі всіх співвласників гуртожитку, як зацікавлених осіб, які мають рівні права на прибудинкову територію. Також не долучено докази звернення до компетентних органів, до повноважень яких входять питання будівництва. Вважають, що лише після отримання відмови щодо введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта чи у реєстрації права власності у особи виникає реальне право на звернення до суду із позовом. Зокрема, до позовної заяви не долучено докази звернення позивачів до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкта в експлуатацію у встановленому законом порядку. Також відсутні докази щодо дозвільних документів на право виконання будівельних робіт. Зазначають, що до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Жодного доказу про право власності або користування прибудинковою територією не надано. Таким чином здійснене позивачами будівництво є самочинним, оскільки відсутні докази, що будівництво здійснювалось на земельній ділянці, що була їй відведена в установленому порядку для цієї мети, а також того, що об`єкт нерухомості збудовано за наявності належного дозволу чи належно затвердженого проекту. До позовної заяви не долучено жодного документу, який би давав змогу зробити висновок щодо відсутності істотних порушень, будівельних норм і стандартів під час здійснення самочинного будівництва. Ухвалою від 19 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (т.1 а. с. 45). Ухвалою від 10 квітня 2023 року витребувано з Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області - інформацію щодо власників гуртожитку [ADDRESS] . Витребувано з КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» копію інвентарної справи на гуртожиток по [ADDRESS] (т.1 а. с. 75-77). Ухвалою від 04 травня 2023 року витребувано із Реєстраційної служби Бориспільської міської ради Київської області відомості про осіб зареєстроване місце проживання яких в будинку [ADDRESS] (т.1 а. с. 105-106). Ухвалою від 12 вересня 2023 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с. 127-130). Ухвалою від 10 листопада 2023 року витребувано з Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану чи реєструвався у 2023 року актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання : [ADDRESS] ). Витребувано з Першої Бориспільської державної нотаріальної контори відомості зі Спадкового реєстру про те, чи відкривалася у 2023 році спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання : [ADDRESS] (т.1 а. с. 181-182). Ухвалою від 16 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (т.2 а. с. 44). У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з наведених у позовній заяві підстав, просила врахувати, що згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи, проведеної після звернення із позовом до суду, самочинно побудовані об`єкти в цілому відповідають вимогам будівельних норм. Звертає увагу, що позивачі діяли добросовісно, запитували дозвіл на здійснення добудови у інших співвласників, сплачували штрафи, зверталася до управління архітектури та містобудування, з метою оформлення нерухомого майна, і зраз опинилися у невизначеному стані. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Вважає, що без оформлення права на земельну ділянку, підстави для оформлення права власності на самочинне будівництво відсутні. У подальшому у судове засіданні представники сторін не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без її участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (т.2 а. с. 194). Від представника відповідача ВК Бориспільської міської ради Київської області Рожнової Ж.Р. також надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без її участі, при розгляді справи просила прийняти законне та обґрунтоване рішення (т.2 а. с. 195). Представник третьої особи Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради Управління містобудування та архітектури Бориспільської міської ради у призначене засідання не з`явився, направив заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника Управління (т.1 а.с.122). Залучені до участі у справі в якості третіх осіб, якої не заявляють самостійних вимог щоо предмету спору на стороні відповідача, фізичні особи - мешканці гуртожитку по [ADDRESS] , про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання повторно не з`явилися, заяв та клопотань не надійшло. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані заяви та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст.12, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 травня 2011 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 23.05.2011 №641, зареєстрованого у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.06.2011 (реєстраційний номер 33949748), позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по частки кімнати у гуртожитку [ADDRESS] . Загальна площа кімнати становить 26,2 кв.м., житлова площа 26,2 кв.м. (т.1 а.с.18). Ця обставина також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 21 червня 2011 року №30365819 (т.1 а. с. 17) та технічним паспортом, виготовленим 15.04.2011 КП «Бориспільського бюро технічної інвентаризації» (т.1 а. с. 19-22). У подальшому позивачами було здійснено самочинно прибудову розміром 6,95 м. х 3,53 м, загальною площею 20,7 кв.м., у тому числі : кухню площею 10,2 к.в., вбиральню (сполучену з ванною) площею 5,8 кв.м., коридор площею 4,7 кв.м., - облаштовано влаштовано дверний проріз в капітальній стіні. Це підтверджується повідомленням КП «Бориспільського бюро технічної інвентаризації» від 25 вересня 2013 року № 77/1126 та технічним паспортом, виготовленим КП «Бориспільського бюро технічної інвентаризації» 25 вересня 2013 року (т.1 а. с. 23-26, 27). У 2016 році позивачі без отримання відповідних дозвільних документів самочинно здійснили перепланування та добудову: з`єднали дві кімнати які їм належать, внаслідок чого загальна площа об`єднаної житлової кімнати стала 25,8 кв.м.; добудували веранду площею 4,4 кв.м., житлову кімнату площею 13,9 кв.м., та житлову кімнату площею 21,7 кв.м., що підтверджується технічним паспортом, виготовленим КП «Бориспільського БТІ» 07 жовтня 2016 року (т.1 а. с. 28-31). Факт здійснення переобладнання та перебудови кімнати у гуртожитку по [ADDRESS] підтверджується даними інвентарної справи, отриманої від Комунального підприємства «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» (т.1 а.с.81-102). Дозвіл органу місцевого самоврядування або його виконавчого органу на проведення зазначених робіт не надавався, проектна документація не розроблялася, дозвіл на виконання будівельних робіт не видавався. Земельна ділянка, на якій розміщені вказані самочинно збудовані об`єкти, не передавалася позивачам у власність або користування, що сторонами не оспорюється. Відомості про приватизацію або оренду земельної ділянки відсутні. Згідно із відповіддю КП «Керуюча компанія «Мій дім - Бориспіль» від 14.03.2023 №126/16-05 земельна ділянка за адресою; [ADDRESS] , на якій розташований гуртожиток, не знаходиться у власності КП «КК «Мій дім - Бориспіль» та не передавалась підприємству у користування. Підприємство не є власником гуртожитку (т.1 а.с.66). Встановити, хто із залучених третіх осіб, є співвласниками гуртожитку, в ході судового розгляду не виявилося можливим, оскільки сторонами та залученими третіми особами таких доказів суду не надано. Відповідно до Звіту про вартість будівельних матеріалів, обладнання, виробів, конструкцій, робіт, тощо, які були використані в процесі будівництва , самочинно побудованої прибудови до кімнати [ADDRESS] , виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ПП «АВТО-ЕКСПРЕС» (т.1 а.с.33-34), їх оціночна вартість станом на 15 лютого 2022 року склала 699400 гривень. Відповідно до Висновку судового експерта Бойко М.В. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 10 травня 2024 року № 3-24, самочинно добудовані об?єкти : кухня площею 10,2 кв.м., санвузол (суміщений) площею 5,8 кв.м., коридор площею 4,7 кв.м., веранда площею 4,4 кв.м., житлова кімната площею 13,9 кв.м., та житлова кімната 21,7 кв.м., які прибудовані до кімнати [ADDRESS] в основному відповідають вимогам будівельних норм чинних на території України (т.2 а. с. 150-167). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч.ч.1, 2 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За визначенням, наведеним у ч.1 ст.382 ЦК України к вартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ч.2 цієї статті усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст.331 ЦК України, в редакції, чинній на момент здійснення перепланування та добудов у 2011-2016 роки, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 цієї статті до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Так, ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Стаття 392 ЦК України, на яку також посилаються позивачі в поданій до суду позовній заяві та у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту. Відповідно до положень ч.1 ст. 376 ЦК України останні зміни у яку були внесені 22.12.2011, об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. В силу вимог ч.2 цієї статті особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. В силу вимог ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п.п. 13.7, 13.10 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» при проектуванні прибудов до житлових будинків (нежитлових приміщень, кухонь і кімнат, еркерів, веранд, лоджій, ліфтових шахт, сміттєпроводів тощо) повинні передбачатися заходи, що забезпечують мінімальні різниці осідань фундаментів існуючих будинків і об`ємів, що прибудовуються до них, і можливість їх взаємних зміщень без зниження експлуатаційних якостей будинків і прибудов. Приміщення, що прибудовуються, можуть проектуватися на консолях при відповідних розрахунках, які враховують технічний стан, розміри і міцність кладки зовнішніх стін житлових будинків, що підлягають реконструкції (за винятком великопанельних). Можливість реконструкції житлових будинків з надбудовами і прибудовами з розбиранням існуючих і влаштуванням нових перекриттів, стін і перегородок, закладанням існуючих і виконанням нових прорізів у несучих конструкціях (фундаментах, стінах, перекриттях) повинна бути підтверджена розрахунком за несучою здатністю, стійкістю, тріщиностійкістю та деформативністю усіх несучих конструкцій і будинку в цілому. Процедуру оформлення документів на виконання будівельних робіт визначено Законом України «Про регулювання містобудівельної діяльності» та «Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 747), а саме: після набуття права на земельну ділянку відповідного цільового призначення, розробленої проектної документації та подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» та «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750) після завершення будівництва об`єкт підлягає обов`язковому прийняттю в експлуатацію. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. В постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року в справі № 715/1650/22 викладено правовий висновок, згідно якого, на підставі частини третьої статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, яка перебуває у власності особи, за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проєктною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК України). В пункті 60 зазначеної постанови зазначено, що правом на звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване або реконструйоване нерухоме майно наділена особа, яка у передбаченому законом порядку зверталася до органів державного архітектурно-будівельного контролю, це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність (бездіяльність) дають підстави вважати про наявність спору про право. Вказаних умов позивачем не дотримано. Аналогічні та схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 червня 2018 року у справі № 640/13030/16-ц, від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17, від 19 травня 2022 року у справі № 263/8509/20. В силу вимог ч.ч.1-3 ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Як встановлено у судовому засіданні позивачами було здійснено самовільну добудову за відсутності проектної та робочої документації, без відповідного документа, який надає право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту, а також на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м.Борисполя. Позивачі не набули в установленому порядку право власності, або право користування земельною ділянкою та не надали жодних доказів, що вони зверталися до відповідача щодо оформлення права користування земельною ділянкою, а також до органу державного архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкта до експлуатації у встановленому законом порядку При зверненні до суду з відповідним позовом позивачами не враховано, що суд, здійснюючи правосуддя, не може перебирати на себе повноваження органу, до компетенції якого віднесено прийняття відповідного рішення та складення відповідного документа. Зокрема, набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність) здійснюється у позасудовому порядку, визначеному ст.119 ЗК України. З досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що визначений ст.119 ЗК України строк безперервного користування земельною ділянкою (протягом п`ятнадцяти років) не сплинув. Можливість оформити своє право на земельну ділянку за набувальною давністю позивачами не втрачена. Отже, позивачі не вичерпали усі можливі заходи узаконення самовільно збудованого об`єкту у позасудовому порядку. Крім того, звертаючись з відповідним позовом до суду, позивачами мало бути доведено дотримання ними вимог ч.2 ст. 382 ЦК України. Проте позивачами не надано належних і достатніх доказів того, що втручання у несучі конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині будинку, яке обслуговує інші приміщення гуртожитку та призначене для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку, які мають також право набути у власність чи користування прибудинкову територію, на якій розташована будівля гуртожитку, здійснені за згодою цих співвласників та не порушують їх прав. Долучена копія довідки від 14.04.2015 про начебто отриману позивачем [PERSON] згоду у мешканців гуртожитку на здійснення прибудови (т1 а.с.32), не є таким доказом, оскільки не містить даних, ким саме (власниками чи користувачами зазначених кімнат) вона підписана. Відсутні прізвища осі, які її підписали. Відсутні підписи напроти кімнат [NUMBER],[NUMBER], [NUMBER]. Хоча згідно із даними Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Бориспільської міської ради (т.1 а.с.109) у гуртожитку зареєстровано 27 осіб, які були залучені до участі у справі в якості третіх осіб. Співвласників приміщень у будівлі гуртожитку по [ADDRESS] , позивачами в якості відповідачів залучені не були. В силу вимог ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, звернутися з цією метою до суду, обравши спосіб захисту цивільних прав та інтересів, визначений законом, або який не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до вимог ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. З урахуванням викладеного суд висновує, що звернення до суду є передчасним та безпідставним, оскільки не вичерпана можливість вирішення спору у встановленому законом позасудовому порядку. А також позивачами вимога безпосередньо впливає на права і обов`язки співвласників приміщень гуртожитку, які не були залучені позивачами до участі у справі в якості співвідповідачів. Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з цим понесені позивачами судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed