Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про встановлення факту реєстрації 07.01.1962 в м. Абай Карагандинського району шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що [PERSON] , [INFO] , 07 січня 1962 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Факт укладення вказаного шлюбу підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого в місті Абай Карагандинської області, а/з №6. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , а/з №2209 від 20.11.2023 року, виданим Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] перебуває на обліку у Пенсійному фонді України та отримує пенсію за віком. 24.11.2023 року [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленого зразка про переведення на інший вид пенсії, а саме - на пенсію у зв?язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». Одночасно нею були надані і копії усіх необхідних документів, зокрема свідоцтва про шлюб, свідоцтво про смерть чоловіка тощо. 30.11.2023 року останньою було отримано рішення Головного управління ПФУ у Тернопільській області № 912500108273 від 30.11.2023 року. Вказаним рішенням заявниці було відмовлено у переведенні на пенсію у зв?язку з втратою годувальника з огляду на виявлення в наданих мною документів невідповідностей, зокрема щодо року народження заявниці, зазначеного у свідоцтві про укладення шлюбу - «1938 рік» та в році народження згідно паспорту заявниці - «1937 р.», що підтверджується всіма наявними та наданими документами, зокрема копією її паспорту. Також, зазначаю, що у рішенні про відмову в перерахунку пенсії №912500108273 від 30.11.2023 року відповідач по справі - ГУ ПФУ в Тернопільській області не спростовує факт перебування у шлюбі заявника з померлим чоловіком - [PERSON] , а лише зазначає: «Розглянувши надані до заяви документи встановлено наступне. У свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] зазначено рік народження заявниці «1938», а згідно паспорта - « [NUMBER] ». З огляду на невідповідність року народження у вищезазначених документах, правових підстав для проведення перерахунку пенсії немає». Отже, саме невідповідність року народження заявниці у наданих нею документах і стало відмовою у розгляді заяви по суті про призначення пенсії по втраті годувальника, а не відсутність доказів перебування у шлюбі з померлим годувальником. Самостійно усунути виявлені розбіжності в свідоцтві про укладення шлюбу позивачка не має можливості, оскільки шлюб між нею та [PERSON] було укладено 07.01.1962 року в місті Абай Карагандинської області рф. 06.08.2024 судом зареєстровано відзив поданий представником відповідача, в якому відповідач вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення повинна бути залишена без розгляду, оскільки із заяви вбачається, що встановлення даного факту необхідне їй для подальшого звернення до органу Пенсійного фонду України для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, отже встановлення даного факту пов`язане з вирішення спору про право, а саме, права на пенсію. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак в позові просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, однак в відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити без її участі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.10\~ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.4 ч.1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 07 січня 1962 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Факт укладення вказаного шлюбу підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого в місті Абай Карагандинської області, а/з №6. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , а/з №2209 від 20.11.2023 року, виданим Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] перебуває на обліку у Пенсійному фонді України та отримує пенсію за віком. 24.11.2023 року [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленого зразка про переведення на інший вид пенсії, а саме - на пенсію у зв?язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». Одночасно нею були надані і копії усіх необхідних документів, зокрема свідоцтва про шлюб, свідоцтво про смерть чоловіка тощо. 30.11.2023 року останньою було отримано рішення Головного управління ПФУ у Тернопільській області № 912500108273 від 30.11.2023 року. Вказаним рішенням заявниці було відмовлено у переведенні на пенсію у зв?язку з втратою годувальника з огляду на виявлення в наданих мною документів невідповідностей, зокрема щодо року народження заявниці, зазначеного у свідоцтві про укладення шлюбу - «1938 рік» та в році народження згідно паспорту заявниці - «1937 р.», що підтверджується всіма наявними та наданими документами, зокрема копією її паспорту. Також, у рішенні про відмову в перерахунку пенсії №912500108273 від 30.11.2023 року відповідач по справі - ГУ ПФУ в Тернопільській області не спростовує факт перебування у шлюбі заявника з померлим чоловіком - [PERSON] , а лише зазначає: «Розглянувши надані до заяви документи встановлено наступне. У свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] зазначено рік народження заявниці «1938», а згідно паспорта - « [NUMBER] ». З огляду на невідповідність року народження у вищезазначених документах, правових підстав для проведення перерахунку пенсії немає». Отже, саме невідповідність року народження заявниці у наданих нею документах і стало відмовою у розгляді заяви по суті про призначення пенсії по втраті годувальника, а не відсутність доказів перебування у шлюбі з померлим годувальником. Самостійно усунути виявлені розбіжності в свідоцтві про укладення шлюбу позивачка не має можливості, оскільки шлюб між нею та [PERSON] було укладено 07.01.1962 року в місті Абай Карагандинської областірф. Так, на даний час не визначено іншого порядку встановлення факту реєстрації 07.01.1962 року в місті Абай Карагандинської області рф шлюбу між [PERSON] 1937 р.н. та [PERSON] , а також внесення виправлень до актового запису про шлюб, оскільки на звернення позивачки від 29.12.2023р. до Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 29.12.2023 року було отримано відповідь за №3472/31.20-23 з якої вбачається, що для формування та направлення матеріалів справи щодо виправлення розбіжностей в актовому записі №6 від 07.01.1962 року про укладення шлюбу необхідно надати заяву установленої форми та докумети: паспорт заявниці, свідоцтво про шлюб та в обов?язковому порядку свідоцтво про народження, де буде вірно зазначено дата народження заявниці. Таке свідоцтво про народження позивачка не має можливості надати у зв?язку з його відсутністю, а отримати його копію та/або дублікат за місцем видачі як самостійно так і через органи ДРАЦС України також не є можливим, оскільки заявниця народилася у с. В-Долге Волжанського району Орловської області рф. У зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24.02.2022 року нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломати відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14 лютого 1992 року. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року. Таким чином, отримати дублікат свідоцтва про шлюб є неможливим. Наявні в розпорядженні позивачки документи, копії яких надано у додатках та інформація, що в них міститься, доводять факт існування реєстрації 07.01.1962 року шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» передбачено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідній запис чи відмовлено у його відновленні, або він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. При цьому, згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд встановлює факт саме реєстрації, а не укладення шлюбу, оскільки за ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України (ч. 3 ст. 27 ЦПК України). Таким чином, суд, застосовуючи положення ч. 1 ст. 294 ЦПК України, з метою застосування ефективного способу захисту невизнаного права заявника, вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт саме реєстрації шлюбу. Отже, судом встановлено та не виникає сумніву достовірність факту, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.01.1962 року, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved