Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування з чужого незаконного володіння квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.11.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області Пелихом Віталієм Віталійовичем було прийнято рішення індексний №55172344 про реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , видане 25.03.2005 Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради. Відповідно до листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 05.12.2023 №2517/03-30/21.01-1874/21.01, згідно з інформацією, яка міститься у базі «Приватизація житла» районної адміністрації по Хортицькому району, станом на теперішній час квартира [ADDRESS] бригади не приватизована. Звернень з питання приватизації зазначеної квартири до районної адміністрації не надходило. Тобто, свідоцтво про право власності №15467 видане 25.03.2005 на квартиру [ADDRESS] в [ADDRESS] 93-ї бригади Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради ніколи не видавалось. Згідно з архівними матеріалами, які зберігаються в МКП «Основаніє» Запорізької міської ради особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] бригади оформлений на [PERSON] . На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №494 від 26.08.2016 «Про вилучення об`єктів житлового та нежитлового фонду, об`єктів благоустрою та обладнання з господарського відання міського комунального підприємства «Основаніє» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання - передачі» житловий будинок [ADDRESS] бригади з 01.09.2016 знаходився в господарському віданні комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради. Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №520 від 01.09.2017 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» з 01.11.2017 року житловий будинок разом із технічною документацією було передано управителю ТОВ «Керуюча компанія «Місто для людей Запоріжжя». Станом на 01.11.2017 в базі даних абонентів за адресою: [ADDRESS] значиться один особовий рахунок № [NUMBER] , який було відкрито на гр. [PERSON] , значиться 1 особа. Згідно наявного на підприємстві загального обліку неприватизованого нерухомого майна житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя квартира [ADDRESS] є не приватизованою. Згідно з листом департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 08.12.2023 №01-17/012137 за вказаною адресою зареєстровані особи відсутні. Квартира [ADDRESS] не була приватизована, тобто на законних підставах не вибувала з комунальної власності міста Запоріжжя. Крім того з метою її приватизації до районної адміністрації міської ради, як до органу приватизації, не зверталась жодна особа. Тож, на теперішній час зазначена квартира обліковується як неприватизована. [PERSON] було безпідставно зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] бригади на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , яке ніколи\~не видавалось\~Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради. Ухвалою суду від 15.01.2024 року, позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою суду від 23.01.2024\~року, продовжено позивачу строк для усунення недоліків. 01.02.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. 20.02.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів. 28.03.2024 року на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача сплаченого судового збору у розмірі 10965 грн. Ухвалою суду від 12.04.2024 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представниця позивача підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові та пояснила, що з реєстру було встановлено наявність запису про власність на спірну квартиру за відповідачем. Позивачем було з`ясовано, що Хортицькою районною адміністрацією\~Запорізької міської\~ради свідоцтво\~про право\~власності не\~оформлювалось і\~райрада приватизацію\~не здійснювала.\~Просить суд\~задовольнити позовні\~вимоги у\~повному обсязі. У судовому засіданні відповідач вказав, що позовні вимоги визнає, щось доказувати немає сенсу. Також пояснив, що не згоден зі стягненням судового збору так як у нього забирають квартиру, та йому ще й гроші необхідно сплачувати, а він стільки не заробляє. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] належить на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 25.03.2005 року Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 05.12.2023 року, згідно з інформацією, яка міститься у базі «Приватизація житла» районної адміністрації по Хортицькому району, станом на теперішній час квартира [ADDRESS] бригади не приватизована. Звернень з питання приватизації зазначеної квартири до районної адміністрації не надходило. Відповідно до листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 07.12.2023 року, згідно з архівними матеріалами, які зберігаються в МКП «Основаніє» Запорізької міської ради, особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] бригади оформлений на [PERSON] . Відповідно до листа КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради від 07.12.2023 року, станом на 01.11.2017 року в базі даних абонентів за адресою: [ADDRESS] значиться один особовий рахунок № [NUMBER] , який було відкрито на гр. [PERSON] , значиться 1 особа. Згідно наявного на підприємстві загального обліку неприватизованого нерухомого майна житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя квартира [ADDRESS] є не приватизованою. Згідно до листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 08.12.2023 року, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані особи відсутні. Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2024 року, який набрав законної сили, [PERSON] \~визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 (в редакції станом на 16.11.2020р.), ч.4 ст.358 КК України, Відповідно до тексту вироку, судом встановлено, що [PERSON] , діючи умисно, з корисливих мотивів, використав завідомо підроблений офіційний документ - свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 25.03.2005р., серійний номер [NUMBER] , видане Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, та шляхом обману заволодів чужим нерухомим майном - квартирою [ADDRESS] , заподіявши територіальній громаді м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради матеріальний збиток в особливо великому розмірі. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Частиною 8 передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини 1 статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності; приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Отже, майно не може вибути з комунальної власності територіальної громади інакше як це встановлено законодавством, тобто спірна квартира може вибути з комунальної власності лише в порядку встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. N 396 (із змінами), шляхом їх приватизації. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ст. 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Отже, волевиявлення Запорізької міської ради, районної адміністрації Запорізької міської ради ,як представника власника комунального майна на вибуття спірної квартири з комунальної власності територіальної громади відсутнє. Таким чином судом встановлено, що, приватизація спірної квартири не відбувалась, розпорядження про приватизацію органом приватизації не приймалось. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами ст. 387, 388 ЦК України. Як визначено ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду(постанова від 12.02.2020 у справі № П/811/1640/17), в разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем. При цьому належному способу захисту відповідає позовна вимога про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, а належним відповідачем є особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно. Відповідно до висновків викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022р. (справа №199/8324/19), якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. З огляду на викладені обставини, оскільки матеріалами справи підтверджено факт, що спірний об`єкт нерухомості вибув з володіння власника поза його волею, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача та відсутність у відповідача правових підстав для володіння та подальшого розпорядження та користування спірним майном, суд дійшов висновку про те, що пред`явлення позову до відповідача про витребування цього майна на підставі\~ст. 387 ЦК України\~відповідає вимогам закону, а тому спірне майно підлягає витребуванню на користь позивача. Вибуття майна із комунальної власності поза волею територіальної громади унеможливлює в подальшому на виконання повноважень та завдань територіальної громади міста передати його у користування найменш забезпеченим та найбільш соціально потребуючим категоріям населення територіальної громади, тому повернення такого майна у власність територіальної громади відстоює суспільний інтерес. Згідно до норм ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи,\~у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Так як вимоги до відповідача підлягають задоволенню у повному обсязі, то на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 10965 грн.

Outcome: approved