Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 18.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансових послуг № 2110854953516 «Стандартний», відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Процентна ставка за користування кредитом фіксована, становить 2 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вищевказаного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором та підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої в подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт-Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, в тому числі і за Договором про надання фінансових послуг № 2110854953516 від 18.04.2021 р. У свою чергу, ТОВ «Вердикт-Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі і за Договором про надання фінансових послуг № 2110854953516 від 18.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, пені, комісії та інфляційних втрат, що підлягає стягненню з позичальника станом на день підготовки позову становить 54703 грн 80 коп., з яких 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; ??51703,80 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання фінансових послуг № 2110854953516 від 18.04.2021 у розмірі 30941,00 грн, з яких заборгованість за кредитом - 3000,00 грн, заборгованість за відсотками - 27941,00 грн, а також стягнути 3028 грн судового збору та 9000 грн понесених витрат на правову допомогу. 06.06.2024 від представника відповідача - адвоката Туки С. М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги сторона відповідача не визнає в частині стягнення нарахованих процентів у розмірі 26981,00 грн після 03.05.2021року, та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Згідно з умовами Договору про надання фінансових послуг № 2110854953516 від 18.04.2021, сума заборгованості на кінцевий термін кредитування 03.05.2021 становить 3960,00 грн. Матеріали справи не містять доказів, що між сторонами в належній формі була досягнута домовленість про продовження строку користування Відповідачем цим кредитом. Також, матеріали справи не містять доказів, що до Договору укладалися додаткові угоди, згідно з якими строк користування кредитом продовжувався. З розрахунку наданого Позивачем слідує, що проценти за користування кредитом нараховувалися і після строку кредитування. Таким чином вважають, що нарахування процентів після спливу цього строку є безпідставним і з Відповідача вони стягненню не підлягають. Крім того сторона Відповідача не погоджується з сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу, яка визначена Позивачем до відшкодування у розмірі 9000 грн, оскільки не відповідає принципам справедливості та пропорційності, та є неспівмірним з фактично виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг. Також, матеріали справи не містять доказів фактичної оплати зі сторони позивача адвокатському об`єднанню «Лігал ассістанс» витрат на правову допомогу саме за вказану справу. Відповідач також користувалася правовою допомогою, в результаті чого нею був укладений договір з адвокатом та сплачено кошти за професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Таким чином сторона відповідача визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2110854953516 від 18.04.2021 р. у розмірі 3960,00грн та просить відмовити Позивачу у стягненні решти суми заборгованості, також зменшити загальний розмір витрат на правову допомогу, які понесені позивачем та підлягають розподілу між сторонами до 2000 грн та покласти на позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 20.06.2024 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що Відповідач у поданому відзиві фактично підтвердив факт отримання ним кредитних коштів та наявність кредитних правовідносин. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (щодо повернення кредитних коштів, а також сплати відсотків) відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Більше того, відповідачем не надано суду контррозрахунок суми заборгованості, який суд міг би належним чином оцінити про невірність наданого позивачем розрахунку, клопотань про призначення судової економічної експертизи для перевірки правильності розрахунку умовам кредитного договору не заявлялось. Відтак, відсутні підстави для того, що піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами. Не погоджуються з твердженням відповідача, що відсотки у розмірі 26 981,00 грн нараховані після спливу строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.2 Договору про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021 року (надалі - Кредитний договір) кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Відповідно до п. 1.9 Кредитного договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору грошові кошти надаються строком на 365 днів з правом повернення достроково. Звертають увагу, що Позивач не направляв Відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення кредиту та не змінював строк кредитування. Ні Позивачем, ні Відповідачем протягом розгляду справи не зазначалось про направлення або отримання такої вимоги, а також ні Позивачем, ні Відповідачем не надавались докази направлення такої вимоги. Отже, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. Кредитодавцем у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в даному Договорі про споживчий кредит, Правилах надання фінансових кредитів (послуг), та інших документах, було правомірно нараховано заборгованість, в тому числі відсотки в межах дії даного Договору позики. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Припущення Відповідача про те, що справа, на його суб`єктивну думку, є нескладною, не спростовує факт надання правової допомоги в обсязі, вказаному Позивачем та не спростовує факт здійснення оплати за надані послуги. Позовна заява, на виконання вимог цивільного процесуального законодавства, містить попередню суму судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи у суді. Виходячи з чого, та з урахуванням норм чинного законодавства України відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь Позивача. Відповідач вказує, що ним понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Дані витрати є неспівмірним з обсягом послуг, наданих Відповідачу. Так, обсяг відзиву на позовну заяву - 8 сторінок, більша частина яких - цитування висновків з двох постанов Верховного суду. Що спростовує твердження Відповідача про 3 години витраченого часу на даний документ. Крім того, Відповідачем не надано доказів оплати за надані адвокатські послуги. Платіжна інструкція, яка міститься в матеріалах справи - містить призначення платежу: переказ власних коштів. Крім того, друк правої частини документа неналежної якості, що унеможливлює отримання з даного документа інформації про розмір перерахованих коштів. Отже, дана квитанція не може бути прийнята судом. Звертають увагу, що спір виник внаслідок протиправної поведінки Відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з Позивача не можна вважати як розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Таким чином, витрати на правову допомогу, заявлені Відповідачем є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. У зв`язку з чим, Позивач просить відмовити Відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з Позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір. Позовна заява надійшла до суду 26.03.2024. Ухвалою головуючого судді від 22.04.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з призначенням першого судового засідання на 29.05.2024, яке відкладалось на 24.07.2024 та 28.08.2024 за заявами представника відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву щодо розгляду справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, 18.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] підписано Договір про надання фінансових послуг № 2110854953516 від 18.04.2021 «Стандартний», відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит у розмірі 3000 грн. Договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором G5 (а.с. 5-7). Згідно із п. 1.1 Договору, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил. Відповідно до п.п.1.2., 1.3 Договору, Кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Відповідно до п.1.4 Договору, Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Згідно п.1.9 договору, граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік. Відповідно до п.1.10 договору, позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту в тому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 420 грн. В Заяві-Анкеті до Договору № 2110854953516 для отримання кредиту від 18.04.2021 року [PERSON] зазначила суму кредиту - 3000 грн, спосіб отримання кредиту та реквізити банківської платіжної картки [NUMBER] (а.с. 7 на звороті). На виконання умов вищевказаного договору товариством 18.04.2021 відповідачу перераховано 3000 грн, що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с.11). 01.12.2021 р. між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт-Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за Договором про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021 (а.с. 16-18). Відповідно до витягу з Додатку №3 Реєстру боржників до Договору факторингу №1-12 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором №2110854953516 від 18.04.2021 в сумі 22950,00 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 19950,00 грн - сума заборгованості по процентам (а.с. 21). 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений Договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги [PERSON] за Договором №2110854953516 від 18.04.2021 (а.с. 22-25). Згідно із витягом з Додатку №3 до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року Реєстру боржників загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором №2110854953516 від 18.04.2021 в сумі 54 703,80 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 51703,80 грн - сума нарахованих процентів (а.с.28). Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором №2110854953516 від 18.04.2021 борг [PERSON] складає 22950,00 грн, всього нараховано: тіло 3000,00 грн, відсотки 19950,00 грн, пеня - 0грн, штраф 0 грн. (а.с. 12-13). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеним договором про надання фінансових послуг. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 18.04.2021 року [PERSON] уклала із ТОВ «Служба миттєвого кредитування» договір про надання фінансових послуг №2110854953516 від 18.04.2021 строком дії на 1 рік. В рамках дії цього договору відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 3000 грн зі строком користування 1 рік, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів. Зазначені кошти отримані відповідачем на вказаний ним у заявці картковий рахунок, однак у 16-денний строк встановлений договором не були повернуті позичальнику, що підтверджується належними та допустимим доказами та не спростовано відповідачем під час надання відзиву на позов. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, суд виходить з наступного. З дослідженого судом розрахунку заборгованості слідує, що у [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 01.12.2021, тобто на дату відступлення права вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (в межах заявлених позовних вимог), заборгованість по основній сумі кредиту становить 3000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 19950,00 грн (а.с. 14). Відповідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за договором на 08.03.2024 року складає 54703,80 грн (а.с. 15). Разом із тим позивач просить стягнути з врахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності заборгованість у розмірі 30941,00 грн з яких: 3000 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту), заборгованість за відсотками -27941,00 грн. Однак, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги складала 19950 грн, а не 27941грн, як зазначено в позовній заяві. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, за встановлених обставин справи та аналізу сукупності наданих доказів, суд доходить висновку, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у розмірі 22 950 гривень, що складається з: 3000 грн - заборгованості за тілом кредиту та 19 950 грн - заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у мінімальному розмірі (а.с.1а), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс лист АО «Лігал Асісстанс», платіжна інструкція №413000007 від 09 лютого 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №721 від 05.01.2024 року, яка була уточнена представником позивача з вказівкою на технічну помилку, та витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, вартість наданих послуг складає 9000 грн, з яких: надання усної консультації - 3000 грн, складання позовної заяви - 6000 грн (а.с. 40-44). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду без участі сторін, часткового задоволення позову, обсягу виконаних робіт, часом, витраченим на виконання таких робіт, наявності клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.

Outcome: partial