Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду з позовною заявою до відповідача про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що позивач звернувся додержавного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію 10/11 часток на житловий будинок в [ADDRESS] . Постановою про відмову у реєстрації прав та їх обтяжень позивачу в задоволенні заяви-відмовлено. Рішення державного реєстратора мотивовано тим, що правовстановлюючий документ який поданий як підстава для реєстрації не містить печатки органу місцевого самоврядування. Наведене стало підставою для звернення до суджу із даним позовом. Позивач та її представник в підготовче засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як встановлено судом, [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію 10/11 часток на житловий будинок в [ADDRESS] . Однак, Постановою про відмову у реєстрації прав та їх обтяжень [PERSON] в задоволенні заяви відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ який поданий як підстава для реєстрації не містить печатки органу місцевого самоврядування. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Так, Європейській суд з прав людини вказував, що поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття «правомірні очікування» тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. (Справа "ПайнВеліДевелопмент Лтд. та інші проти Ірландії"). Суд неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ( рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії"). Той факт, що [PERSON] дійсно належало нерухоме майно розташоване в с. Грушівка, підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будинок, яке хоч і не містить печатки органу, який його видав проте вчинено на гербовому бланку. Таким чином відсутність печатки державного органу, з вини посадових осіб такого органу, на правовстановлюючому документі приватної особи, не повинна перешкоджати реалізації правомірного очікування [PERSON] щодо реєстрації нерухомого майна. На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved