Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказувала, що вона з 14 лютого 2006 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зарічненського районного суду від 25 березня 2024 року шлюб між ними розірваний. НА даний час діти перебувають на її утриманні, вихованням дітей не займається, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, проживає окремо в іншому населеному пункті, працює в органах Національної поліції України, а тому може сплачувати аліментів на утримання дітей.. Покликаючись на вищевикладене, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. В заяві, адресованої суду, просила розглянути справу без її участі і задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позов є необґрунтованим та безпідставним. У відзиві зазначив, що [PERSON] не доведено, що діти перебувають лише на її утриманні. Він жодним чином не ухиляється від утримання дітей, а навпаки, створив обом дітям карткові рахунки, на які постійно зараховує кошти. Також сплачує за інтернет та електроенергію. Просив розглянути справу без його участі, оскільки перебуває на службі в Національній поліції України за межами Рівненської області. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14 лютого 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Як вбачається з копії рішення Зарічненського районного суду від 25 березня 2024 року, шлюб між сторонами розірваний. Згідно довідки №2145-2024 від 12.07.2024 року, [PERSON] проходить службу в Національній поліції України, із 14.06.2024 року по теперішній час перебуває на основному місці роботи на посаді поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Рівненській області. Не заслуговують на увагу суду доводи відповідача [PERSON] , які зазначені у відзиві про те, що позов є необґрунтованим та безпідставним, через те, що [PERSON] не доведено, що діти перебувають лише на її утриманні, оскільки він також постійно перераховує кошти на особисті рахунки дітей, сплачує кошти за інтернет та електроенергію, з огляду на таке. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, даний обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Із системного аналізу сімейного законодавства, отримувачем аліментів є той із батьків, з яким проживає дитина. З довідки Зарічненської селищної ради №910 від 05.07.2024 року вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] входять донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Факт проживання неповнолітніх дітей разом з позивачкою [PERSON] також фактично підтверджений самим відповідачем [PERSON] , який у відзиві та заяві зазначив, що шлюб між ними розірваний, а він з 14.06.2024 року проходить службу за межами Рівненської області. Окрім того, доводи відповідача про те, що він утримує дітей, перераховуючи кошти на особисті рахунки дітей, суд розцінює, як особисте бажання відповідача надати допомогу виключно дітям, а не як аліменти, стягнуті на користь позивачки на утримання дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. ч. 1, 2, 3, ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції "Про права дитини" кожна дитина право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що визначений позивачкою розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей - 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, є достатнім. Виходячи із взаємного обов`язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти у заявленому позивачкою розмірі. У відповідності до статті 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного ст. ст.180, 183, 184 СК України,

Outcome: approved