Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» звернувся до Володимирецького районного суду Рівненської області із позовом до [PERSON] ,\~в якому\~просить стягнути\~з останнього\~заборгованість за\~Кредитним договором\~№ 220203-005\~від 03.02.2022\~ за\~період із\~03.02.2022\~ по\~07.02.2024\~ у\~розмірі 30\~399,62\~грн.\~(тридцять\~тисяч триста\~дев`яносто\~дев`ять\~гривень 62\~копійки),\~ сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] 03 лютого 2022 року укладено кредитний договір № 220203-005 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами кредитного договору відповідач отримав грошові кошти в розмірі 10 000, 00 грн., строком дії договору - 730 днів. Відповідно умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5 % (сума одноразової комісії складає 750,00 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. Умовами Кредитного договору передбачено, що позичальник має зробити 24 щомісячних платежів. На банківський рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 10000, 00 грн. із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 7,5%, що в грошовому еквіваленті 750,00 грн. У порушення зазначених норм закону та умов договору, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 07 лютого 2024 року має заборгованість 30\~399,62 грн., з яких: 10 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 20\~399,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами. У зв`язку з цим, позивач змушений звернутися до суду за захистом майнових прав. Вказаний позов надійшов до суду 27 червня 2024 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження, із викликом сторін. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з"явився, в позовні заяві прозив у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подавав. А як зазначено в ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем [PERSON] 08 укладено кредитний договір 03 лютого 2022 року №220203-005 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 10 000, 00 грн. строком дії договору - 730 днів. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю платежі, строки і суми яких зазначені в Графіку платежів. Плата за користування кредитом нараховується щомісячно за кожен місяць користування кредитом. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, процентна ставка за договором є фіксованою. Відповідно до п.2.3 Договору у разі, якщо протягом 7 календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредитку, кредит не був повністю погашений, нараховується щомісячна плата за користування кредитом у тому ж порядку і розмірі, як і при строковому користуванні кредитом до моменту повного остаточного погашення позичальником кредиту. Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифіка-тором Z14462 (03 лютого 2022 року о 13:16:56). 03 лютого 2022 року відповідачем також був підписаний паспорт споживчого кредиту на умовах кредитного продукту «24 місяців_ReCredit», в якому вказані умови кредитування: сума кредиту - 10000 грн., строк кредитування - 24 місяці, процентна ставка 155,50 % 140,79% (при дотриманні акційних умов) річних, спосіб надання кредиту безготівковий розрахунок. Відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі з вирахуванням комісії за оформлення в сумі 10 000,00 грн., які перерахував на картковий рахунок відповідача, зазначений в Договорі, що підтверджується копією платіжної інструкції №3246 від 03.02.2022. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] по кредитному договору №№220203-005 від 03 лютого 2022 року станом на 07 лютого 2024 року становить 30\~399,62 грн., з яких: 10 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 20\~399,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами. ТОВ «Кредитсервіс» на адресу [PERSON] направило вимогу про повернення кредиту у розмірі 30 399, 62 грн. у тридцяти денний термін з моменту отримання вимоги, що підтверджується досудовою вимогою щодо дострокового стягнення заборгованості від 20 березня 2024 року. За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно\~ст. 627 ЦК України\~вбачається, що, відповідно вимог\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно п. п.5 - 7 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~терміни вживаються в такому значенні: електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Слід зазначити, що відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписа-ний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Згідно ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він, згідно ч. 2\~ст.639 ЦК України, вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно ч. 1\~ст. 181 ГК України\~господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердь-ження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. З викладеного суд приходить висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Відповідно ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодав-ства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1\~ст. 1048 ЦК України). Статтею 1052 ЦК України\~передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З п.1.1 договору, укладеного між сторонами слідує, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. За п.2.2 цього договору позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії договору згідно графіку, передбаченого договором, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Згідно цього договору, п.7.2 сторони домовились, що кредитодавець при підписанні цього договору та при укладенні додаткових угод до нього може використовувати факсимільне відтворення підпису, аналоги власноручних підписів їх уповноважених осіб за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного-числового підпису або іншого аналогу власноручного підпису. У суду не виникло сумніву у порушенні зобов`язань по кредитному договору з боку сторони позивача, оскільки ТОВ «Кредитсервіс» виконав вимоги закону, уклав договір про надання на умовах споживчого кредиту, користуючись\~Законом України «Про електронну комерцію». В свою чергу відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитсервіс». Таким чином, встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Плата праці адвоката є результатом відповідних домовленостей між адвокатом та його клієнтом і визначається договором про надання правової допомоги. Регульовані або фіксовані ціни на такі послуги встановлюються Кабінетом Міністрів України лише для тих адвокатів, які працюють на підставі Закону України «Про безоплатну правову допомогу» й отримають оплату за рахунок держбюджету. Усі інші самостійно визначають свій гонорар відповідно\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Обмежень розміру оплати немає, вказано, зокрема, що «гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час». Позивачем надано договір №25-01/2023 від 25 січня 2023 року про надання правової допомоги, у відповідності до п. 4.1. якого, сторони визначили, що розмір винагороди становить 7000, 00 грн. за підготовку та направлення позовної заяви або апеляційної, або касаційної скарги. Також, у Акті приймання-передачі справ на надання правової допомоги зазначено, що форма правової допомоги це «представництво прав та захист законних інтересів Клієнта в суді». Сплата коштів підтверджується платіжним дорученням про оплату правничої допомоги за підготовку та направлення позовної заяви до суду відповідно до Акту № 3 від 04 січня 2024 року до Договору № 25-01/23 від 25 січня 2023 року у розмірі 7000, 00 грн. У постанові Верховного суду від 28 грудня 2020 року по справі № 640/18402/19, суд виклав правову позицію щодо того, що у разі встановлення у договорі про надання правової допомоги, фіксованого розміру гонорару (винагороди), детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги, не потребується. Відповідно ч. 6\~ст. 137 ЦПК України\~обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 7 000, 00 грн. є реальними та підтвердженими належними доказами, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В свою чергу, клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу від відповідача не надходило. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду з даним позовом ТОВ «Кредитсервіс»\~\~сплачено судовий збір у розмірі\~2 684, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 4708 від 02 серпня 2023 року. Щодо сплаченого судового збору. Частиною 1\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ З огляду на повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі в розмірі 2 422, 40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved