Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту смерті, в якій просить: - встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Макіївка, Донецької області, Україна, який помер [INFO] у м.Макіївка, Донецької області, Україна; - встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Севастополь АР Крим, Україна, яка померла [INFO] у м.Донецьк, Україна. Вказана заява мотивована тим, що [INFO] у м. Макіївка Донецької області, Україна, у віці 84 років, помер родич заявника (рідний брат бабусі по лінії матері) [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із тим, що м.Макіївка поки що не підконтрольна українській владі, за фактом смерті [PERSON] незаконно створеним відділом ДРАЦС 02 лютого 2021 року було видано «свидетельство о смерти» (мовою оригінала) днр № [NUMBER] . Причина смерті, згідно з довідкою про причину смерті №282 від 29 січня 2021 р. - «ЗЧМТ: травматическое субрахноидальное кровоизлияние». Крім того, [INFO] у м.Донецьк Україна у віці 80 років померла дружина [PERSON] - [PERSON] , про що 15 лютого 2021 року було видано «свидетельство о смерти» (мовою оригінала) днр № [NUMBER] . Причиною її смерті, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №14 від 15 лютого 2021 року, є набряк легенів, хвороба серця. Факт родинних відносин між померлими та заявником підтверджено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 р. у справі №175/5438/24. Факт того, що померлий [PERSON] та [PERSON] є подружжям, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 10 жовтня 1987 року. Відповідно, [PERSON] є свояченицею заявника. Дітей подружжя [PERSON] не мало. Встановлення даного факту необхідно заявнику для здійснення державної реєстрації смерті його родичів у встановленому законодавством України порядку. Учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника [PERSON] у поданій заяві просить розглянути справу без участі заявника та його представника; вимоги заяви підтримує та просить задовольнити повністю. Суд вважає, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За приписами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлені статтею 317 ЦПК України. Так, абз. 2 ч.1 ст.317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Отже, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси). Обмеження права на звернення із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені статтею 317 ЦПК України, встановлені з метою недопущення внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян недостовірних відомостей за зверненнями сторонніх осіб. Заявник вказує, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2024 у справі №175/5438/24 встановлено факт родинних відносин між ним та [PERSON] . Зміст вказаного рішення свідчить про те, що судом встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] є внучатим племінником [PERSON] , а останній двоюрідним дідом [PERSON] . Статтею 3 СК України передбачено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення терміну «члени сім`ї» та «близькі особи». Так, наведеною правою нормою визначено, що: - близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта; - члени сім`ї - особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Отже, відповідно до положень цього Закону, внучатий племінник не відноситься до близьких осіб померлого [PERSON] , не є членом його сім`ї чи представником сім`ї померлого. Заявником не доведено у встановленому законом порядку факт спільного проживання із померлими [PERSON] та [PERSON] , пов`язання з ними спільним побутом, існування взаємних прав та обов`язків. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28 листопада 2022 року по справі №826/11325/17: «заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. За своїм смисловим навантаженням термін «законний інтерес» є тотожним «охоронюваному законом інтересу», оскільки саме законність обумовлює надання інтересу правової охорони. Поняття законного (охоронюваного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004, згідно з яким поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Ознаки, притаманні законному інтересу, визначені у вже згадуваному рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі №1-10/2004. Поняття «охороюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеральним та нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливість в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки». Заявником не доведено, що встановлення факту смерті [PERSON] та [PERSON] впливає на його права, обов`язки та законні інтереси. Враховуючи викладане, приймаючи до уваги, що заявник не є членом сім`ї померлих [PERSON] та [PERSON] , заявником не доведено, яким чином встановлення факту смерті факту смерті вказаних осіб впливає на його права, обов`язки чи законні інтереси, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті.

Outcome: dismissed