Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до Франківського районного суду м. Львова із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором №230601-62269-1 від 01.06.2023 року станом на 28.05.2024 року у розмірі 25312,50 грн., яка складається з наступного: 4050,00 грн. - заборгованість за кредитом, 21262,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 3.5% за кожен день користування кредитом за період з 01.06.2023 року по 29.10.2023 року (включно), а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. судового збору та 9000,00 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №230601-62269-1 від 01.06.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 4050,00 грн. строком на 150днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір був підписаний 01.06.2023 року о 17:08:43 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 586065 в особистому кабінеті в мережі https://monetka.ua та/або https://monetka.com.ua. Згідно п. 1.2 кредитного договору, первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п.1.3 Кредитного договору становить 150 днів. Відповідно до п.п.2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача за кредитним договором №230601-62269-1 від 01.06.2023 року станом на 28.05.2024 року у розмірі 25312,50 грн., яка складається з: 4050,00 грн. - заборгованість за кредитом, 21262,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 01.06.2023 року по 29.10.2023 року (включно). Ухвалою Франківського районного суду Львівської області від 05.07.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася та не подала відзиву. Від представника такої, адвоката Цокало Т.М. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, а також надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01 червня 2023 року, між відповідачкою [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» було укладено договір №230601-62269-1, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4050,00 грн., строком на 150 днів, шляхом переказу на її платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3,5%. Відповідно до п.1.1 договору, Товариство надає позичальнику грошові кошти в розмірі 4050,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором. Згідно п.1.2 договору, сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом 3,5% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 1277,50%) користування кредитом у межах строку визначеного п.1.3 цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 150 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим правилами та Договором. Відповідно до п.1.4 договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», які розміщені на сайті monetka.ua. Згідно п.1.5 сума загального розміру кредиту та загальних витрат за Кредитом зазначена в Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору. Кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на сайті та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно п.1.6 договору, Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № 414943ХХХХХХ6864 , що належить позичальнику. Товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших встановлених договором зобов`язань (п.п.2.1.1 договору). Відповідно до п.п. 2.4.1 договору, позичальник зобов`язаний у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. У разі продовження строку користування кредитом (оформлення пролонгації відповідно до Правил), сплачувати Товариству проценти за користування кредитом у розмірі 3,5 % в день (річна процентна ставка становить 1277,50%) від суми кредиту, починаючи з першого дня продовження строку користування кредитом на період строку її дії. Погоджена процентна ставка за користування кредитом є фіксованою на строк продовження користування кредитом та не змінюється в односторонньому порядку (п.п.2.4.4 договору). Відповідно до п.3.1 договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України та цим договором. Порушення умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії договору(п.3.2). Згідно п.3.3. договору, у випадку порушення строків повернення кредиту встановлених цим Договором, позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами та процентною ставкою -3,5% (річна процентна ставка становить 1277,50%) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих позичальнику за цим Договором за кожен день користування. Відповідно до п.3.5 договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (крім випадку, узгодженого сторонами у п.3.8 цього договору). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника, до дня повернення суми кредиту (його частини), визначеної у пункті 1.1. цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у розділі 7 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за Кредитом. У разі повернення позичальником кредиту у строк, який є меншим ніж строк користування грошовими коштами, що узгоджений сторонами у п.1.3 цього договору (3 календарні дні), то у даному випадку нарахування процентів здійснюється за 3 (три) календарні дні користування кредитом (п.3.8 договору). Згідно п.5.8 договору, позичальник ознайомившись в інформаційно-телекомунікаційній системі з Паспортом споживчого кредиту, даним Договором, підписує його шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абзацу 3 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі, електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, який відповідає вимогам абзацу 3 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «Підписати договір». Позичальник не може підписати даний Договір без попереднього ознайомлення з ним, а також з Паспортом споживчого кредиту, Правилами. Вказана іконка може стати активною лише після введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Зазначений електронний підпис з одноразовим ідентифікатором генерується Товариством в ІТС та надсилається Товариством Позичальнику в повідомлені на підтверджений телефонний номер вказаний Позичальником. Згідно Додатку №1 до договору №230601-62269-1 від 01.06.2023 року, який підписаний відповідачкою шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 586065, сторони погодили загальну вартість кредиту для споживача, графік платежів та реальної річної ставки за Договором згідно затверджених Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №16 від 11.06.2021 року. ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами, шляхом зарахування 01.06.2023 року коштів у розмірі - 4050,00 грн. на банківську картку АТ «КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] . Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений зокрема Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором №230601-62269-1 від 01.06.2023 року, внаслідок чого станом на 28.05.2024 року загальна сума заборгованості становить 25312,50,00 грн., яка складається з: 4050,00 грн. - заборгованість за кредитом, 21262,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 3.5% за кожен день користування кредитом за період з 01.06.2023 року по 29.10.2023 року (включно). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] договору кредиту в електронній формі, отримання відповідачкою кредитних грошових коштів та їх неповернення, тобто невиконання відповідачкою умов, укладеного договору. Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, те, що відповідачка на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджується: договором про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, актом приймання-передачі наданих послуг, платіжним дорученням про оплату правової допомоги. В той же час, як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг, адвокат просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн., що складається з написання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику в розмірі 1 000 грн., та підготовки позовної заяви в розмірі 8 000 грн. Вказані витрати на професійну правничу допомогу, на переконання суду, є надмірними, не узгоджуються зі складністю цивільної справи, оскільки така є малозначною, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а відтак, стягнення витрат в розмірі 9 000 грн., не підлягає до задоволення. Посилання адвоката в позовній заяві на те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, не приймається судом до уваги оскільки, процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved