Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Шериф-Пульт 034», за результатом розгляду якого позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором №14903553-1 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 24 березня 2023 року в загальній сумі 9 899,00 грн., яка складається з 8 799,00 грн. відшкодування вартості обладнання; 1 100,00 грн. компенсації за здійснення організаційно технічних заходів, визначених п. 4.2.7. Договору. В обгрунтування позову вказує проте, що за умовами договору надавав послуги з охорони об`єкта, розташованого за адресою [ADDRESS] , шляхом спостереження за станом охоронної сигналізації та забезпечення виїзду групи швидкого реагування у випадку спрацювання сигналізації. Відповідач, як замовник, зобов`язувалася своєчасно оплачувати надані послуги. Вартість послуг становила 725,00 грн. на місяць, а оплата мала здійснюватися протягом перших п`яти календарних днів кожного місяця. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачу в користування комплект охоронного обладнання «Ajax вхідна група» вартістю 8 799,00 грн. Відповідач була зобов`язана повернути це обладнання протягом трьох днів після розірвання договору, що мало відбутися не пізніше 10 вересня 2023 року. Однак, станом на дату звернення до суду обладнання не було повернено, і вартість обладнання підлягає стягненню з відповідачки згідно з умовами договору. Відповідач звернулася до позивача з вимогою дострокового розірвання договору, і з 7 вересня 2023 року послуги перестали надаватися. Проте, за умовами договору відповідач залишалася зобов`язаною виконати невиконані зобов`язання, зокрема сплатити компенсацію за організаційно-технічні заходи в розмірі 1 100,00 грн. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, складає 9 899,00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою повернути обладнання та сплатити борг, зокрема через направлення офіційного повідомлення-вимоги, яке було вручено відповідачці 22 квітня 2024 року. Проте жодних дій щодо сплати заборгованості відповідачка не вчинила. Ухвалою судді від 23.05.2024 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації адреси відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 24.03.2023р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №14903553-1 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони, відповідно до умов якого виконавець надає послуги замовнику в обсягах та кількості які ним обранi, в порядку та на умовах визначених цим договором. обумовлений сторонами обсяг послуг та їх вартість вказується в Додатку № 1 до даного договору, що являться його невід`ємною частиною. Згідно Додатку №1 до Договору відповідачем обрано наступний перелік послуг та визначено їх вартість: адреса об`єкта - Голосіївський проспект, 93, м. Київ; обрані послуги: охорона об`єкта (сума на місяць - 675 грн); реагування на сигнал «тривога» (сума на місяц - 50 грн.) перелік обладнання, яке передано замовнику в користування - комплект «Ajax» (вхідна група) вартістю 8799 грн. Відповідно до п. 2.1 договору, вартість обраних замовником послуг, згідно переліку викладено в п. 1.3 визначається сторонами у додатку № 1 до даного договору. Згідно п. 2.3 договору, оплата за договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на наданий виконавцем розрахунковий рахунок щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Відповідно до п. 3.2.15 договору, замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються виконавцем згідно умов договору. Умовами укладеного між сторонами Договору визначено, що вартість послуг складає 725 грн на місяць, які сплачуються щомісячно протягом перших п`яти календарних днів місяця. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує що за ініціативою та зверненням Відповідача до Позивача щодо дострокового розірвання договору, починаючи з 07 вересня 2023 року послуги, що передбачені його умовами, Виконавцем не надаються, а договірні відносини припинено, за виключенням зобов`язань Відповідача, які залишаються не виконаними на момент звернення до суду. За змістом договору та п. 5 додатку № 1 до договору, виконавцем передано замовнику в користування обладнання - комплект «Ajax» (вхідна група), вартістю 8799 грн. Відповідно до змісту вказаного пункту додатку, підписанням Договору замовник підтверджує, що обладнання ним отримано та буде повернуто протягом 3-х днів після розірвання/припинення договору. Аналогічне положення містить і п. 3.12.13 Договору, відповідно до якого після припинення договірних відносин одразу, але у строк, що не перевищує трьох днів, замовник зобов`язаний повернути виконавцю обладнання, яке надане замовнику в користування, у стані, придатному для подальшої експлуатації, а у випадку неповернення у встановлений строк, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю його вартість. Таким чином, відповідач була зобов`язана повернути отримане від позивача обладнання в належному стані, передбаченому пунктом 3.2.13 Договору, або компенсувати його вартість не пізніше 10.09.2023 року. Проте, станом на день звернення до суду, це зобов`язання не було виконано. Таким чином, сума вартості обладнання в розмірі 8 799,00 грн підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, в разі надання замовнику обладнання в користування, вказаного в п. 5 Додатку 1 до Договору, та розірвання цього Договору протягом 18 (вісімнадцяти) календарних місяців з моменту його підписання, він зобов`язується сплатити на користь виконавця компенсацію за здійснення організаційно-технічних заходів, визначених п. 4.2.7 договору, в розмірі 1 100,00 грн. протягом 3 календарних днів з моменту розірвання цього Договору (п. 3.2.18 Договору). Договір укладено між сторонами 24 березня 2023 року. Припинення надання послуг (розірвання договору) відбулося 7 вересня 2023 року (через п`ять місяців та чотирнадцять днів з моменту його підписання). Відповідно, компенсація за здійснення організаційно-технічних заходів, визначених п. 4.2.7 Договору, в розмірі 1 100,00 грн. (підлягає стягненню на користь Позивача. Виконавцем на адресу Замовника направлено повідомлення-вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів (вих. № 12-12/22-1 від 29.03.2024 року), яка була вручена особисто 22.04.2024 року, що підтверджується трекінгом відправлення з детальним маршрутом листа та датою вручення із офіційного сайту АТ «Укрпошта». Вимога № 12-12/22-1 від 29.03.2024 щодо погашення заборгованості залишилась без належного реагування зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами обставини, на які посилається позивач, зокрема, щодо наявності заборгованості та підстав її виникнення, а так само відповідачем не надано в розпорядження суду контррозрахунку. З огляду на викладене, суд надходить до висновку, що позов ТОВ «Шериф - Пульт 034» про стягнення заборгованості є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved