Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Заявник [PERSON] ,\~за участю заінтересованої особи Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Тернопільській області,звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви заявником викладено обставини, що у належних її чоловіку, який помер [INFO] , правовстановлюючих документах, а саме, атестаті, трудових книжках та свідоцтві про право власності на житло невірно вказано його ім`я та замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] , [PERSON] ». Дана обставина перешкоджає заявнику для оформлення її права на пенсійне забезпечення. З підстав, наведених у заяві, заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] ,\~ [INFO] , який помер [INFO] , правовстановлюючих документів, а саме: атестату № 1635, виданого 24.07.1969 міським професійно-технічним училищем № 9 м. Тернопіль; трудової книжки, заповненої 12.08.1969; трудової книжки, заповненої 13.03.1975 з вкладишем до трудової книжки серії [NUMBER] , заповненого 21.04.1982; свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] від 10 жовтня 2006 року, видане міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 10 жовтня 2006 р. № 39608. У судовому засіданні заявник заяву підтримала з підстав та обґрунтувань, викладених у ній, та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, однак подала відзив, в якому вказала, що заявником не надано доказів, що дані правовстановлюючі документи належать [PERSON] , який помер\~ [INFO] . Оскільки встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію, вважає, що заява про встановлення фактів повинна бути залишена без розгляду. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення заявника, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , 26 березня 2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУПФУ в Тернопільській області) із заявою про перерахунок - перехід з виду пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. 04 квітня 2024 року заявник отримала від ГУПФУ в Тернопільській області рішення про відмову в перерахунку № 961170809905 від 03 квітня 2024 року. Причиною відмови ГУПФУ в Тернопільській області в перерахунку пенсії є розбіжності в імені померлого годувальника, а саме: в свідоцтві про смерть [NUMBER] ім`я померлого годувальника зазначено [PERSON] , в трудовій книжці від [INFO] російською мовою зазначено [PERSON] , в дипломі про навчання № 1635 від 24 липня 1969 року [PERSON] , свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 09 червня 1979 року [PERSON] . Заявник зверталася в Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з відповідно заявою про внесення змін у свідоцтві про смерть чоловіка, зокрема, вірно вказати його ім`я « [PERSON] ». Згідно внесених змін в свідоцтві про смерть вказано, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 72 років, про що 24 лютого 2024 року зроблено відповідний актовий запис № 388. Свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] повторно видано 11 липня 2024 року. Також заявник зверталася із запитом до державного професійно-технічного навчального закладу Тернопільське вище професійне училищем ресторанного сервісу і торгівлі, в який було реорганізовано міське ПТУ № 9 м. Тернополя. З отриманої довідки від 09 травня 2024 року №114 слідує, що [PERSON] дійсно навчався в міському професійно-технічному училищі № 9 м. Тернопіль денно з 01 вересня 1967 року по 24 липня 1969 року та закінчив міське професійно-технічне училище № 9 м. Тернопіль зі строком навчання два роки (період навчання з 01 вересня 1967 року по 24 липня 1969 року) по спеціальності слюсар-сантехнік з присвоєнням кваліфікації третього розряду. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] в селі Сокиринці Гусятинського району Тернопільської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] зроблено відповідний запис за № 12, місце реєстрації с. Сокиринці, Гусятинського району Тернопільської області, дата видачі 17 жовтня 1961 року серії [NUMBER] . Трудова книжка заповнена 12 серпня 1969 року та видана [PERSON] , [INFO] , тобто ім`я записано не вірно « [PERSON] », оскільки вірно слід вважати, відповідно до свідоцтва про народження « [PERSON] ». В трудовій книжці, виданій 13 березня 1975 року записано Файніцький ім`я « [PERSON] , 1951 року народження, та у вкладишу вказаної трудової книжки [NUMBER] не вірно вказано ім`я « [PERSON] », що не відповідає дійсному імені « [PERSON] ». В свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER] зазначено, що [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Сокиринці, Чортківського району, Тернопільської області та [PERSON] , [INFO] , с. Іваничі, Костопільського району, Ровенської області, уклали шлюб 06 червня 1979 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 09 червня 1979 року зроблено запис №15. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові « [PERSON] » та дружина « [PERSON] ». 17 липня 2024 року заявник звернулася до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріус в усній формі мені відмовив у оформленні свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з розбіжностями в імені померлого чоловіка, які містяться у свідоцтві на право власності на житло. Згідно свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] , видане міським бюро технічної інвентаризації від 10 жовтня 2006 року посвідчено, що квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/4 та членам його сім`ї: [PERSON] 1/4, [PERSON] , [PERSON] 1/4. Як вбачається зі змісту свідоцтва про право власності, що ім`я чоловіка заявника записано з помилкою як « [PERSON] », замість правильного його імені « [PERSON] ». Заявник як на підставі наведених вище обставин, просить суд встановити факт належності правовстановлюючих документів її чоловіку, який помер [INFO] , а саме, атестату, трудових книжок та свідоцтва про право власності на житло, в яких невірно вказано його ім`я, а тому, дана обставина перешкоджає заявнику для оформлення її права на пенсійне забезпечення, зокрема, для зміну виду пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника та спадкування. Суд погоджується з такими аргументами заявника, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено частиною 1\~статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.\~Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. ч. 1 ст. 315 ЦПК\~і не є вичерпним. Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~№ 5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Згідно ч. 3 ст.\~48\~Кодексу законів\~про працю\~України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 27\~квітня 1993\~року №\~301\~«Про трудові\~книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.\~62\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною 1\~статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що невірно зазначене ім`я чоловіка заявника у вищевказаних документах та індивідуальних відомостях, які не відповідають даним зазначених у свідоцтві про його народження, стало причиною звернення до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності йому вище вказаних документів. Метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику є необхідність для оформлення її права на пенсійне забезпечення, зокрема, для зміни виду пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника та спадкування. За таких обставин, беручи до уваги той факт, що існує розбіжність в написанні імені померлого чоловіка заявника у вищевказаних правовстановлюючих документах, яке не збігається з його прізвищем, зазначеним у його свідоцтві про народження, що унеможливлює здійснення права заявника для оформлення його права на пенсійне забезпечення, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд дійшов висновку, що заява є підставною, обґрунтованою, а факт належності правовстановлюючого документа заявнику підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved