Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 18.09.2010 року виконкомом Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області, за актовим записом №50. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила, що під час проживання спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та постійні сварки. Разом не проживають з 2016 року, спільного господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. Шлюб носить формальний характер, сім`я фактично розпалась, тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.07.2024 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від позивача на адресу суду надійшла заява про здійснення розгляду справи без її участі, позовні вимоги повністю підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2010 року виконкомом Білицької міської ради м.Добропілля Донецької області, за актовим записом №50, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2010 року (а.с.8). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з позовної заяви, подружні стосунки та ведення спільного господарства між сторонами припинено з причини відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, наміру їх відновляти позивач не має. Разом не проживають з 2016 року. Даних, які б свідчили про те, що відповідач оспорює обставини, зазначені позивачем в заяві, судом не встановлено. Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідача, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач заявила про бажання далі іменуватися прізвищем « [PERSON] », то у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачем прізвища після розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved