Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Заявники в порядку ст.109 СК України звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що 23 липня 2009 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 60. Під час шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Посилаються на те, що спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Вважають, що їхній шлюб виявився невдалим, у них різні погляди на сімейне життя. Втрачено почуття любові один до одного, сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, спільного господарства сторони не ведуть, а тому вони дійшли спільної згоди, щодо розірвання їхнього шлюбу, на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання дитини, яка буде проживати з батьком, майнових спорів на даний момент між ними також немає. Мати не приймає участі у вихованні дитини. У зв`язку з наведеним, просили розірвати шлюб між ними та залишити проживати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] з батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 294 ЦПК справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В судове засідання заявники не з`явились, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що остання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 23 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління Чернівецької області, за актовим записом №60.(а.с.6) Під час даного шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] .(а.с.7) Відповідно до ч. 3, 4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, що підтверджується нотаріально посвідченим договором про визначення місця проживання дитини від 08.08.2024 року. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За таких\~обставин,\~судом встановлено,\~що розірвання\~шлюбу відповідає\~дійсній волі\~дружини та\~чоловіка і\~що після\~розірвання шлюбу\~не будуть\~порушені їхні\~особисті та\~майнові права,\~а також\~права їхніх\~дітей. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки між сторонами на момент розгляду справи відсутній спір щодо місця проживання дитини, то суд вважає за можливе зазначити з ким залишиться проживати дитина після розірвання шлюбу. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 109, 112,113, 114, 161 СК України,

Outcome: approved