Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування зазначено, що [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна яке було зареєстровано 06.10.2016 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають реєстрації за вказаною вище адресою та проживають разом в даній квартирі. З 01.11.2021 року між позивачем та відповідачами укладено типовий індивідуальний договір №115306203 про надання послуги з теплової енергії та послуги гарячої води. Загальна сума боргу за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2015 року по 30.11.2023 року становить 60\~613,21 гривень. Таким чином позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права. 12 квітня 2024 року через канцелярію суду від відповідачів [PERSON] , [PERSON] в особі [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про застосування позовної давності. 23 квітня 2024 року через канцелярію суду надійшли письмові пояснення представника позивача у цивільній справі 333/11530/23. За письмовими поясненнями представника позивача встановлено, що строк позивної давності з 01.11.2015 року по 30.11.2023 року неодноразово переривався. Тому підстави зазначені відповідачами у заявах про застосування позовної давності не доведені. Представник позивача, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час там місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду 05.09.2024 року надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову в повному обсязі та просили суд застосувати позовну давність до заборгованості. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у приватній власності [PERSON] перебуває квартира за адресою [ADDRESS] , яке було зареєстровано 06.10.2016 року (а.с.12). Згідно довідки щодо заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] заборгованість складає 60\~613,24 гривень (а.с.11). Відповідно до наданого Концерном «МТМ» розрахунку основного боргу за договором №115306203 за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2015 року по 30.11.2023 року, у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 60\~613,24 гривень (а.с.13-14). Відповідно зі ст.11 ч.1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону власник та споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Суд, розглянувши заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, приходить до висновку про їх необґрунтованість виходячи з такого. У відповідності зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.11.2015 року по 30.11.2023 року, а саме в листопаді 2015 року, лютому 2016 року, березні 2016 року, червні 2016 року, серпні 2016 року, серпні 2017 року, грудні 2017 року, березні 2018 року, травні 2018 року, було здійснено оплату за надані комунальні послуги на загальну суму яка складає 11\~202,86 гривні. Суд вважає, що відбулося переривання позовної давності. За такого суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 року на всій території України було встановлено карантин. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19),\~строки,\~визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також\~інші процесуальні строки\~щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами\~продовжуються на строк дії такого карантину». З аналізу Постанов КМУ вбачається, що карантин в Україні безперервно тривав з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року. Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку в період часу з 12.03.2020 року по 30.11.2023 року, строки визначенні ст..257 ЦПК України були зупинені. Також відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. На підставі викладеного, суд, дослідивши всі обставини справи, вивчивши докази надані сторонами по справі, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача Концерн «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] а саме, визнає їх доведеними та обґрунтованими. З відповідачів на користь позивача потрібно стягнути заборгованість по сплаті комунальних послуг за період з 01.11.2015 року по 30.11.2023 року в розмірі 60\~613,21 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved