Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

У позовній заяві представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] 50718,12 гривень кредитної заборгованості за договором позики № 77821135 від 28 жовтня 2021 року та за кредитним договором № 60576 від 03 грудня 2021 року. Вимоги обґрунтовано тим, що договір позики № 77821135 відповідач уклав із ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а договір № 60576 із ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП». 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало із ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого та відповідно до Реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 41574,12 гривень, з яких: 14400,00 грн основної суми боргу, 27174,12 грн заборгованості по відсотках. 05 січня 2024 року ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» уклало з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу № 05012024, на підставі якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача на суму 9144,00 гривень, з яких: 2400,00 грн основної суми боргу, 6384,00 гривень заборгованості по відсотках, 360,00 грн по комісії. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач свого грошового зобов`язання не виконав, після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісних кредиторів. Жодних штрафних санкцій з моменту отримання права грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 06 червня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення за закінченням терміну зберігання, ухвалою від 29 липня 2024 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач надіслав відзив на позовну заяву. У ньому, не заперечуючи укладення кредитного договору, зазначив, що брав у кредит лише 2400,00 грн, тому нарахування банком у рази більшої суми боргу є безпідставним. Нарахування відсотків за кредитом також вважає безпідставним, оскільки з 2014 року по теперішній час проходить військову службу, у зв`язку із чим на нього поширюється дія п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При отриманні кредиту діяв доброчесно, надав повну інформацію щодо автобіографії, місця роботи та заробітної плати. Просив відмовити у задоволенні позову, розгляд справи провести за його відсутності, оскільки через перебування на військовій службі прибути до суду не має можливості. За таких обставин суд розглянув справу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 28\~жовтня 2021\~року ТОВ\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~та відповідач\~ [PERSON] \~уклали договір\~позики №\~77821135\~(на\~умовах повернення\~позики в\~кінці строку\~позики). Договір підписаний відповідачем електронним підписом та відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. За умовами вказаного договору відповідачу [PERSON] надається позика в розмірі 14400 грн строком на 30 днів, з фіксованою базовою процентною ставкою 1,99%, зниженою процентною ставкою/день 0,6965%, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, орієнтовною реальною річною процентною ставкою - 906,08% та орієнтовною загальною вартістю позики 17408,88 гривень. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, строк зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 27 жовтня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали додаткову угоду № 12 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, за умовами якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги згідно Реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2024 року. Цього дня 27 жовтня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 11, до нього включений боржник [PERSON] за договором позики № 77821135 із загальною сумою заборгованості 41574,12 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 14400,00 гривень, заборгованість за відсотками 27174,12 гривень. Аналогічна сума заборгованості за кредитним договором № 77821135 відображена у зробленому позивачем розрахунку заборгованості. 03 грудня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та відповідач [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту №60576, за умовами якого відповідачу надається кредит в розмірі 2400,00 гривень на 21 день (до 23.12.2021) зі сплатою відсотків за користування коштами 1277,5% річних від суми кредиту в розрахунку 3,3% на добу. Пунктом 1.5 договору також передбачено, що за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний платити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. Договір підписаний відповідачем електронним підписом та відтворено шляхом використання одноразового ідентифікатора. 05 січня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №05012024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі, який є обов`язковим додатком до цього договору факторингу. 05 січня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників, у якому боржником значиться відповідач [PERSON] за договором № 60576 із загальною сумою заборгованості 9144,00 гривень, з яких: за основною сумою боргу - 2400,00 гривень, за відсотками 6384,00 гривень, за комісією 360,00 грн. Така сума заборгованості та її складові відповідає наданому позивачем розрахунку заборгованості. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті\~3\~Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі Закон в редакції на дати укладення кредитних договорів у цій справі 28.12.2021 та 03.12.2021) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Стороною позивача до позовної заяви додано належним чином завірені копії кредитних договорів № 77821135, № 60576 та договорів факторингу №14/06/21 з додатковою угодою, № 05012024. Кредитні договори між кредитодавцями ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та [PERSON] підписані обома сторонами шляхом накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами кредитних договорів, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Отже, факт укладення договорів № 77821135, № 60576 належним чином підтверджений, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачем не спростований. Після підписання цих договорів у їх сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних складових (відсотків, комісії тощо), які визначені умовами договорів. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавці ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» виконали в повному обсязі та надали відповідачу кредит в обумовленій договорами сумі 14400,00 грн та 2400 грн. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначені договорами строки не виконав. Дослідженими доказами також підтверджено укладення між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та первісними кредиторами договорів факторингу, які за своїми формою та змістом, суб`єктним складом відповідають вимогам законодавства. Відтак, кредитна заборгованість за договором позики № 77821135 від 28 жовтня 2021 року та за кредитним договором № 60576 від 03 грудня 2021 року за основним боргом в сумі 14400,00 гривень та 2400,00 гривень, на яку позивач набув права вимоги, а також комісія в сумі 360,00 гривень, яка узгоджується з умовами пункту 1.5 договору № 60576, підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. В частині заявлених до стягнення відсотків за користування коштами суд дійшов такого висновку. У пункті 15 статті 14 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в чинній станом на 28 жовтня 2021 року та 03 грудня 2021 року (дати укладення договорів у цій справі) редакції було визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Нині зазначена норма викладена у такій редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565ск22), від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Крім цього, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час. Надісланою відповідачем довідкою військової частини [NUMBER] від 15 серпня 2024 року за № 179 стверджено, що старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у цій військовій частині з 01 листопада 2017 року по теперішній час. Проходження відповідачем військової служби уже було предметом дослідження в справі № 163/2679/23, в рамках якої судом вчинялися відповідні запити. В межах зазначеної справи встановлено, що за інформацією [INFO] від 15.03.2024 № 1247 [PERSON] був призваний на строкову військову службу Любомльським ОРВК у складі команди К-65/9062, м.Київ, НУОУ (в/ч [NUMBER] ) 31.10.2017. Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] з 01 листопада 2017 року проходив військову службу у в/ч [NUMBER] , з 12 квітня 2019 року прийнятий на військову службу за контрактом осіб рядового складу строком на три роки по 12 квітня 2022 року. Тобто, на початок введення військового стану в Україні відповідач проходив військову службу за контрактом. Отже, на момент укладення договору позики № 77821135 від 28 жовтня 2021 року, кредитного договору № 60576 від 03 грудня 2021 року та упродовж усього строку кредитування і по цей час відповідач [PERSON] був і є військовослужбовцем. В Україні на момент укладення договору діяв особливий період і нині триває воєнний стан. Наведені обставини свідчать про те, що на відповідача поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», тому відсотки за користування кредитом з нього стягненню не підлягають. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме наявність обґрунтованих та достатніх підстав для стягнення з відповідача кредитної заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) в сумі 14400,00 гривень за договором № 77821135 та в сумі 2400,00 гривень за договором № 60576, а також комісії за договором № 60576 в сумі 360,00 гривень, а всього 17160,00 гривень. Ураховуючи часткове задоволення позову та положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених вимог (33,83%).

Outcome: partial