Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Орган опіки та піклування Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , 07 лютого 2024 року пред`явив до [PERSON] позов про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що до відділу у справах дітей Буштинської селищної ради надійшло повідомлення від старости села Новобарово про те що, на території села проживає бездоглядний неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Дитина залишилась без батьківського піклування у зв?язку з тим, що матір [PERSON] , [INFO] , перебуває за кордоном, інших близьких родичів в с. Новобарово немає. Реагуючи на звернення відділу у справах дітей Буштинської селищної ради з?ясовано, що мати дитини, [PERSON] , тривалий час не проживає разом з сином [PERSON] , батько записаний в свідоцтві про народження дитини відповідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З матір?ю [PERSON] , встановлено телефонний зв?язок з проханням належно піклуватися про свого сина, приїхати до нього або взяти його з собою, на що вона відповіла що не має можливості. Відділом у справах дітей Буштинської селищної ради взято на первинний облік неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та відповідно до п. 31 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866», дитину тимчасово влаштовано до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації. [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, вона залишила його вдома, не піклується про його виховання та стан здоров?я. З боку сільської ради с. Новобарово, відповідачка характеризується як мати, яка неналежно виконує свої батьківські обов?язки та залишає неповнолітнього сина проживати одного без нагляду дорослих. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов?язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , що також підтверджується письмовими свідченнями сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до листа Тячівського РВП ГУНІ в Закарпатській області від 29.01.2024 року № 1550/106/29-24, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання обов?язків щодо виховання дитини. Її двічі викликали на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради, на якому проводився розгляд питання про позбавлення її батьківських прав, на які [PERSON] не з?явилвася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду питання, про причини неявки вона не повідомила. [PERSON] не піклується про стан здоров?я свого сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у його вихованні, не підтримує матеріально та залишила дитину без нагляду, навіть не підтримувала з ним телефонний зв?язок. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов?язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров?я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природніх здібностей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов?язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім?ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов?язані поважати дитину. Наведені обставини свідчать, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов?язків відносно сина [PERSON] . Представник позивача органу опіки та піклування Буштинської селищної ради - Орос І.М. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , будучи повідомленою про розгляд справи за номером телефону, зазначеному позивачем, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подала і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 квітня 2024 року, яке неодноразово було відкладено, востаннє на 08 липня 2024 року. На підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 серпня 2024 року на 15 год. 30 хв. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із копії паспорта, свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відомо, що батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3- 5, 11). Із повідомлення виконуючої обов`язки старости села Новобарово Тячівського району закарпатської області видно, що, на території села проживає бездоглядний неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Дитина залишилась без батьківського піклування у зв?язку з тим, що матір [PERSON] , [INFO] , перебуває за кордоном, інших близьких родичів в с. Новобарово немає (а. с. 6). Із довідок №10 від 03.01.2024 року, №26 від 16.01.2024 року та характеристики №06 від 15.01.2024 року, виданих виконавчим комітетом с. Новобарово Буштинської селищної ради видно, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] у будинку батьків, неодружена, з низьким матеріальним достатком, мати неналежно виконує свої обов`язки щодо сина, фактично залишила його проживати без опіки дорослих, відсутня за місцем проживання, на даний час знаходиться на заробітках за кордоном. У будинку антисанітарія, відсутні базові умови для проживання неповнолітньої дитини. [PERSON] перебував на обліку ювенальної превенції, на даний час - знятий з обліку та вилучений з родини, знаходиться у притулку для неповнолітніх. Характеризується задовільно (а. с. 7, 13, 14). Із акту обстеження умов проживання від 05.10.2024 року відомо, що у житлі за адресою: [ADDRESS] , де проживає [PERSON] із сином [PERSON] умови проживання погані, наявне електропостачання, водопостачання - колодязеве, газопостачання - відсутнє; неналежні умови для проживання та виховання дитини; неповнолітня дитина знаходиться вдома сама; матір - [PERSON] знаходиться за кордоном, неналежно виконує батьківські обов`язки, з нею булла проведена телефона розмова, в ході якої [PERSON] повідомила, що немає можливості приїхати або забрати сина до себе (а.с. 12). Згідно наказу №1 від 05.01.2024 року відділу у справах дітей Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, [PERSON] поставлено и на облік як дитину, залишену без батьківського піклування (а. с. 8). Відділ у справах дітей Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області з метою захисту прав та інтересів неповнолітнього 05.01.2024 року звернувся із клопотанням до директора притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації про зарахування [PERSON] , [INFO] , до данного притулку (а. с. 9). Із акту прийому дитини до притулку від 05 січня 2024 року видно, що [PERSON] , який направлений ССД Буштинської селищної ради, прийнято до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації, як дитину, залишену без батьківського піклування (а.с. 10). Згідно довідки №1550/106/29-24 від 29.01.2024 року, видно, що [PERSON] , [INFO] , мешканку [ADDRESS] , було притягнуто до адміністративної відповідальності 16.07.2023 року за ч.1 ст. 184 КУпАП. (а.с. 15) Згідно свідчень сусідів [PERSON] , жителя [ADDRESS] , та [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , [PERSON] перебуває за кордоном, а її неповнолітній син [PERSON] залишився сам удома, іноді вона надсилає подарунки, інших родичів у них немає. (а. с. 16-19). Згідно свідчень [PERSON] , жительки [ADDRESS] , неповнолдітній [PERSON] дійсно проживав сам, так як мама в Чехії, але він в магазині набирав товар (їжу) без грошей, а в кінці місяця матір відправляла гроші на банківську картку [PERSON] , боргу у них немає (а. с. 20 - 22). Згідно витягу із протоколу №2 проведення чергового засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Буштинської ради від 31 січня 2024 року видно, що комісія вирішила дати згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 25). Згідно висновку органу опіки та піклування Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області №6 від 05.02.2024 року видно, що орган опіки та піклування Буштинської селищної ради, вирішив дати згоду на позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] (а. с. 23). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину; піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечувати здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2) ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, орган опіки та піклування. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, так як залишила неповнолітнього сина вдома самого, не піклувалася про нього належним чином, через що його влаштовано до притулку для дітей. Вона не цікавиться його добробутом та станом здоров`я, не відвідує та не виконує передбачені обов`язки і тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. За наведених обставин позбавлення батьківських прав буде законним, пропорційним та відповідатиме найкращим інтересам дитини. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідачки зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статті 169 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 14) ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітнього. Оскільки, позивач у даній категорії справ звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід стягнути із відповідачки в дохід держави. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). У передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Outcome: approved