Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка заповіла позивачці все належне їй майно, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивачка прийняла спадщину за заповітом до майна померлої матері шляхом постійного спільного проживання з померлою на момент її смерті та подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Однак, незважаючи, на той факт, що спадкове майно не є спірним, позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за заповітом, приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на відсутність правовстановлюючих документів та відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна. Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання визнати за позивачкою право власності на спадковий будинок. Ухвалою суду від 08.08.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Представник позивачки подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірительки. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Від Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розгляду справи без участі представника сільради. Висловлено позицію за якою сільська рада визнає вимоги позову. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що 15.10.2020 в селі Синевир Хустського (Міжгірського) району Закарпатської області, померла мати позивачки [PERSON] , підтвердженням чого є копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , свідоцтва про народження серія [NUMBER] , Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00028150417 від 13.10.2020 (а.с. 7, 11, 12). За життя, [PERSON] , залишила заповітне розпорядження, яким розпорядилася передати позивачці [PERSON] , все своє майно, що буде їй належати на день смерті. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 8, 9). З виписки з по-господарської книги, виданої виконкомом Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області за № 968 від 31.05.2023 вбачається, що за даними по-господарської книги № 12 за 2016-2023 роки, власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , була померла [PERSON] , [INFO] . Зазначений житловий будинок побудований до 1963 року, свідоцтво на право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось (а.с. 15). Як вбачається з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність [PERSON] , земельна ділянка виділена під будівництво та обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , має площу 0,0573 га (а.с. 29-30). За змістом довідок Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області № 3183 від 07.12.2020 та № 2853 від 20.09.2020, на час смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала постійно в [ADDRESS] , разом із нею на день її смерті, проживала та була зареєстрована [PERSON] , яка за власний рахунок здійснювала поховання матері (а.с. 13, 14). Постановою від 01.07.2024 приватним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за майном померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки на дане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна. Також нотаріусом встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем (а.с. 12). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами справи підтверджено, що за життя мати позивачки набула право власності на спадковий будинок, а відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Outcome: approved