Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому 2024\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «Бізнес\~позика» до\~ [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 17.06.2021 між ТОВ «Бізнес позика» і [PERSON] укладено Договір № 333995-КС-001 про надання кредиту, згідно умов якого відповідач отримав кредит, на засадах строковості, поворотності та платності, у розмірі 21 000 грн., строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86588096 % в день (фіксована ставка). Вказаний договір укладено в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізпозика» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. 17.06.2021 позивачем перераховано [PERSON] суму кредиту у розмірі 21\~000 грн. на його картковий рахунок: [NUMBER] , тобто ТОВ «Бізпозика» виконало зобов`язання за договором у повному обсязі. 29.06.2021 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 333995-КС-001 про надання кредиту від 17.06.2021, відповідно до умов якої відповідачу надано кредит у розмірі 6\~000 грн., комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту 900 грн. Однак, відповідач договірні зобов`язання порушив, заборгованість погасив лише в розмірі 261,90 грн., у зв`язку з чим станом на 09.01.2024 має борг, який становить 69\~391,46 грн., що складається з: 26\~738,10 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; 38\~603,36 грн. суми прострочених платежів по процентах, а також 4 050 грн. сума прострочених платежів за комісією. У зв`язку з цим, позивач ТОВ «Бізнес\~позика» просив стягнути заборгованість у розмірі 69 391,46 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначене прохання щодо розгляду справи за відсутності ТОВ «Бізнес\~позика», заявлені вимоги позивач підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом 17 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 333995-КС-001 про надання кредиту (а.с. 35-36). Відповідно до п.1 договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у розмірі 21 000,00 грн., строком на 24 тижні до 02.12.2021, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86588096 % в день (фіксована ставка), комісія за надання кредиту 3\~150 грн. Згідно копії паспорту споживчого кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 58\~555,53 грн. (а.с. 37-40). З матеріалів справи видно, що 17 червня 2021 року позивачем перераховано відповідачу [PERSON] суму кредиту у розмірі 21\~000 грн. на його картковий рахунок: [NUMBER] , про що свідчить копія квитанції № 416816884 від 17.06.2021 (а.с. 51). Відповідно до п. 2 Договору про надання кредиту, протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Договору сторонами погоджено Графік платежів, якого повинен дотримуватись Позичальник. З матеріалів справи видно, що вищевказаний договір укладений в електронній формі, через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Укладення договору підтверджується Пропозицією укласти договір (офертою) № 333995-КС-001 від 17 червня 2021 року, Прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 333995-КС-001 від 17 червня 2021 року та візуальною формою послідовності дій клієнта (а.с. 33-34, 41-42, 56-58). Крім того, 29.06.2021 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 333995-КС-001 про надання кредиту від 17.06.2021, відповідно до умов якої відповідачу надано додатковий кредит у розмірі 6\~000 грн. (а.с. 44-45). Згідно Додаткової угоди № 1 комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 900 грн. З матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON] частково повернув кредитні кошти на суму 261,90 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] станом на 09.01.2024 має борг у загальному розмірі 69\~391,46 грн., що складається з: 26\~738,10 грн. заборгованість за кредитом; 38\~603,36 грн. заборгованість за відсотками, 4 050 грн. заборгованість по комісії (а.с. 20-32). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Із аналізу вказаної норми чинного законодавства слідує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідність до вимог ст. ст. 626, 628\~ЦК України договором\~є домовленість\~двох або\~більше сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків.\~Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч.ч.\~1,\~3\~ст. 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.\~ Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклав вищезазначений договір та додаткову угоду до договору, за умовами якого отримав грошові кошти у кредит шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір № 333995-КС-001 про надання кредиту від 17 червня 2021 року, а також додаткова угода до даного договору від 29.06.2021 прирівнюються до укладених у письмовій формі. Відповідач ознайомився з вказаним договором про надання кредиту від 17 червня 2021 року та підписав його одноразовим ідентифікатором «G-3442», що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта. [PERSON] також ознайомився із Додатковою угодою № 1 від 29.06.2021 до вищевказаного договору про надання кредиту від 17 червня 2021 року та підписав його одноразовим ідентифікатором «G-3564», що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта (а.с. 53-54). За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, з копії договору № 333995-КС-001 про надання кредиту від 17 червня 2021 року вбачається, що [PERSON] отримав кредит в розмірі 21 000 грн 00 коп., строком на 24 тижні, тобто до 02.12.2021. За користування кредитом клієнт сплачує комісію, відсотки, визначені договором. Згідно вказаного договору сторонами погоджено Графік платежів за договором, позичальник [PERSON] станом на 02.12.2021 мав погасити заборгованість за сумою кредиту у розмірі 21 000, 00 грн., процентами за користування кредитом у розмірі 22 050 грн., а також комісію за надання кредиту в сумі 3\~150 грн. Загальна вартість кредиту встановлено на суму 46 200 грн. Крім того, з копії Додаткової угоди № 1 від 29.06.2021 договору № 333995-КС-001 про надання кредиту від 17 червня 2021 року вбачається, що [PERSON] отримав додатковий кредит в розмірі 6 000 грн 00 коп., загальний розмір наданого кредиту становить 27\~000 грн., строк кредитування не змінено - до 02.12.2021. За користування кредитом клієнт сплачує комісію, відсотки, визначені договором. Вищевказаною Додатковою угодою № 1 від 29.06.2021 сторонами погоджено Графік платежів за договором, позичальник [PERSON] станом на 02.12.2021 мав погасити заборгованість за сумою кредиту у розмірі 27 000, 00 грн., процентами за користування кредитом у розмірі 25\~141,61 грн., несплаченими процентами у розмірі 2\~363,92 грн., а також комісію за надання кредиту в сумі 4 050 грн. Загальна вартість кредиту встановлено на суму 58\~555,53 грн. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв. Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування кредитом з [PERSON] поза визначеними строками, тобто після 02.12.2021, суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду. З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, враховуючи, що строк дії договору встановлено до 02 грудня 2021 року, а відтак проценти після з 03 грудня 2021 року нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за договором № 333995-КС-001 про надання кредиту від 17 червня 2021 року у розмірі загальної вартості кредиту 58\~555,53 грн., яка складається із: 27 000 грн. боргу за тілом кредиту, 25\~141,61 грн. боргу по процентам за користування кредитом, 2\~363,92 грн. - несплачених процентів та 4 050 грн. боргу за комісією. Щодо судових витрат У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 736 від 07 лютого 2024 року (а.с. 43). Отже, враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2\~034, 82 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial