Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

14.08.2023 ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] . Позивач просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №27185-01/2022 від 28.01.2022 в розмірі 56 680 грн. 08.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 13.10.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву. 30.10.2023 позивач подав відповідь на відзив. 08.11.2023 відповідач подав додаткові пояснення. 22.11.2023 позивач подав додаткові пояснення. Позивач та відповідач просили розглянути справу за їх відсутності. Позов обґрунтовано тим, що 28.01.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21785-01/2022, який підписувався електронним підписом одноразовим ідентифікатором W3975 та за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 15000 грн. через платіжний сервіс «iPay.ua» (транзакція 134184101 на картку [NUMBER] . Кредит отримано на 30 днів до 26.02.2022 під 2,50% на добу (912,5% річних), які у разі прострочення зобов`язання чи пролонгації кредиту збільшуються до 3,2% на добу та стягуються не більше ніж 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення. Підписанням вказаного договору відповідач погодилась з тим, що невід`ємною частиною договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства www.zecredit.com.ua. Жодних заперечень під час укладання договору відповідач не висловила. 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК « Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема і до [PERSON] на суму 58 680 грн. з яких 15 000 грн. - основний борг; 43 680 грн. - борг за відсотками. [PERSON] проти позову заперечує. Позивач не долучив до матеріалів справи будь-яких доказів, що електронний підпис належить саме відповідачеві. Також відсутні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачеві за кредитним договором, підтвердження отримання [PERSON] повідомлень про відступлення права грошової вимоги за договором. Після закінчення строку дії договору кредитор не мав права нараховувати відсотки. Враховуючи суму кредиту 15 000 грн. та відсоткову ставку 2,50 % на добу та строк кредиту 30 днів, максимально позовні вимоги позивача можуть складати 26 250 грн. Крім того, позивач не надав первинних бухгалтерських документів на підтвердження розміру заборгованості. Судом встановлено такі обставини справи. 28.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №27185-01/2022, який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора W3975, що був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] , про що йдеться в п. 7 Кредитного договору «Реквізити сторін». Згідно з п. 1.1. Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 15 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п.1.2. кредит надається строком на 30 днів, тобто до 26.02.2022. Згідноз п. 1.3 за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Згідно з п. 1.8 невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, які розмішені на сайті Товариства https://www.zecredit.com.ua/. Згідно з п.6.1 цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6.8. підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Згідно з п. 2.4, якщо відповідно до пункту 1.5. цього Договору Клієнт прострочить виконання зобов`язання, або в разі пролонгації кредиту зі зниженою процентною ставкою, нараховані згідно умов Договору проценти підлягають перерахуванню за процентною ставкою - 3,2 % на добу, з першого дня прострочення користування кредитними коштами та оплаті Клієнтом в повному обсязі на загальних умовах, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. В листі ТОВ «Універсальний дата центр» від 02.10.2023 йдеться про те, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» відповідно до умов договору з ТОВ «ФК «Інвеструм» № ФК-150920 від 15.09.2020, 28.01.2022 перераховано 15 000 грн. на платіжну карту [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 134184101. 13.01.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (Клієнт) уклали Договір факторингу №13012023, згідно умов якого Клієнт передав (відступив) ТОВ Фактору за плату, а Фактор прийняв належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників. Під правом вимоги зазначено право грошової вимоги щодо погашення заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договору позики. Пункт 1.2 договору передбачає, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 13.01.2023 за договором факторингу №13012023 від 13.01.2023 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 10 683, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості і фактор стає кредитором. Витяг з реєстру боржників від 13.01.2023 підтверджує передачу фактору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №27185-01/2022. За даними витягу та розрахунком заборгованості за період з 13.01.2023 по 30.06.2023, [PERSON] має заборгованість 58 680 грн., з яких 15 000 грн. - основний борг; 43 680 грн. - борг за відсотками. На підставі платіжної інструкції №19284 від 17.01.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило на користь ТОВ «ФК «Інвеструм» 2 000 413,14 грн. за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023. Листом від 29.02.2024 №БТ/1650 АТ «Універсал Банк» повідомило, що у АТ "Універсал банк" (Монобанк) станом на 28.01.2022 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) були відкриті карткові рахунки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Картка №4441114452086398 була випущена, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 28.01.2022 на картку № [NUMBER] було зарахування кошти у розмірі 15\~000 грн. Кошти зараховувались не за реквізитами, а через платіжну систему, тому Банк немає інформації про призначення, рахунків відправників. Підтвердити чи спростувати, що платежі надходили за кредитним договором №27185-01/2022 про надання кредиту від 11.02.2022 Банк не може. Листом від 26.03.2024 № БТ/2267 АТ «Універсал Банк» повідомив, що станом на 28.01.2022 в клієнта [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) були відкриті рахунки в АТ «Універсал Банк». Банківська картка № [NUMBER] 28.01.2022 о 18:05 год. було зарахування коштів у сумі 15 000 грн. (один платіж) від IPAY_CREDIT_VISA1. Оскільки платіж проведено не за реквізитами, а через платіжну систему, Банк немає інформації про призначення. Підтвердити чи спростувати, що платіж був з призначенням за Договором №27185-01/2022 Банк не може. Висновки суду. Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у Законі. Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. За договором факторингу від 13.01.2023 право вимоги до боржника передано від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за умови отримання грошової компенсації (винагороди), яка отримана 17.01.2023. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право на звернення до суду з позовом, оскільки ТОВ «ФК «Інвеструм» передало йому право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір факторингу не визнаний судовим рішенням недійсними, а відтак на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковим для виконання. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 статті 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 61-7378св18. Таким чином, доводи відповідача, що вона не була повідомлена про перехід права вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки доказів сплати заборгованості первісному кредиторові після передачі прав вимоги [PERSON] також не надала. Щодо отримання коштів. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Порядок отримання кредитних коштів є наступним: вибирається сума коштів, яку позичальник бажає взяти у кредит та строк на який береться такий кредит; оформлюється . заявка; обирається персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет, при ! підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб- сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»), Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта, при цьому, Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором; проводиться погодження та перевірка банківської карти; у разі прийняття рішення про отримання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в Особистому Кабінеті, у разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора; отримуються кошти на розрахункову карту позичальника. Тобто, укладання угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 02.02.2014 у справі № 630/136/23 зазначив, що на дійсність кредитного договору, який підписаний сторонами, вказує те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, боржник на час укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов, не відкликав своєї згоди на його укладення, за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору до кредитора не звертався. Отже, [PERSON] була вільною в укладанні зазначеного кредитного договору та була обізнана з умовами кредитування, в тому числі з умовами нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодилась, підписавши електронний підписом кредитні документи, за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору до кредитора відповідач не зверталась. Своїми діями [PERSON] погодилась з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором щодо тіла кредиту та відсотків підлягає задоволенню. З отриманих судом доказів, вбачається, що у АТ "Універсал банк" (Монобанк) станом на 28.01.2022, на ім`я [PERSON] були відкриті карткові рахунки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Картка № 4441114452086398 була видана на ім`я [PERSON] , на яку 28.01.2022 було зараховано 15 000 грн. Отже, отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджується. Щодо визначення розміру заборгованості, суд зазначає. Розмір боргу визначений станом на дату укладення договору факторингу 13.01.2023 в розмірі 58 680 грн.: основний борг - 15 000 грн. та борг за відсотками 43 680 грн. На підтвердження заборгованості позивач надає розрахунок станом на 30.06.2023, який відповідає тим сумам боргу, які визначені під час відступлення прав вимоги 13.01.2023. Відповідач не надала суду розрахунку заборгованості, який би спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості. Згідно з статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Враховуючи це, суд дійшов до висновку, що відповідно до умов договору факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором відповідача ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило позивачеві право вимоги до боржника [PERSON] у сумі 58 680 грн. Відтак новий кредитор набув права грошової вимоги до відповідача саме за такою сумою заборгованості. Щодо доводів відповідача про нарахування відсотків поза межами строку дії договору, суд враховує, що загальний можливий строк нарахування відсотків визначений сторонами у договорі складає не 30 днів, а 90 днів з дати прострочення виплати, а тому посилання відповідача на максимально можливу суму претензії кредитора у розмірі 26 250 грн. є необгрунтованим.

Outcome: approved