Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що він не спілкується із [PERSON] , вона телефонує йому один раз на рік, нічого не передає. З 2019 року, після того, як батьки розлучилися, [PERSON] знаходиться закордоном. Законний представник\~позивача [PERSON] \~у судовому\~засіданні підтримав\~позовні вимоги\~та пояснив,\~що у 2019 році [PERSON] вийшла заміж та створила нову сім`ю. З того часу [PERSON] сам забезпечує та виховує сина. [PERSON] не забезпечує сина, не телефонує йому, нічого не передає сину. З 2019 року син навчався у школі №3 м. Чернівці. Позивач і з сином жили в м. Чернівці, зараз вони живуть в с. Росошани. [PERSON] навчається в школі в с. Росошани. В даний час [PERSON] в Італії. Представник [PERSON] адвокат Телешман І.І. в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що [PERSON] живе в с. Росошани і перебуває на утриманні свого батька [PERSON] . Мати з 2019 року не утримує сина і не займається його вихованням, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник виконавчого комітету Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився. До суду надійшов висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Кельменецької селищної ради № 148 від 21 червня 2024 року, згідно до якого орган опіки та піклування Кельменецької селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , з тих підстав, що [PERSON] свідомо не виконує свої батьківські обов?язки щодо утримання та виховання сина. Враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних в справі доказів. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що [PERSON] виховує свого сина [PERSON] який живе з батьком в с. Росошани. Свідок буває вдома у Комерзанів. [PERSON] свідок не бачила на протязі біля п`яти років, востаннє свідок бачила [PERSON] у 2019 році, або раніше. Свідку невідомо, чи утримує [PERSON] сина. [PERSON] не живе в с. Росошани. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що [PERSON] живе із своїм батьком [PERSON] в [ADDRESS] . Свідок живе неподалік і буває у них вдома. Востаннє свідок бачила [PERSON] біля 4-5 років тому. [PERSON] утримує та виховує його батько [PERSON] . [PERSON] живе в Італії. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Вказана обставина стверджується копією перекладу документу про народження Комерзана Александро. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вказана обставина стверджується рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2019 року по справі №725/5904/19 по позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу спільно не проживають. Відповідачка протягом тривалого часу не піклується про свого сина [PERSON] , не бере участі у вихованні сина, не цікавиться життям дитини та матеріально не утримує. [PERSON] проживає зі своїм батьком [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Вказані обставини стверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Своєю бездіяльністю відповідачка порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідачка порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Обставини цієї справи свідчать про злісне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Суд враховує, що відповідачка після відкриття провадження у справі не змінила своєї поведінки та не виявляє бажання брати участь в утриманні дитини. Суд враховує відсутність бажання відповідачки відновити спілкування з сином. Суд вважає, що в даному випадку висновок органу опіки та піклування є обґрунтованим і відповідає інтересам дитини. Зважаючи на характер поведінки відповідачки, суд не вважає можливим відмовляти в позові і попереджувати відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання дитини. Відповідачка не надала суду жодного доказу, який би стверджував її бажання брати участь у вихованні дитини, вчинення нею будь-яких дій з метою спілкування з дитиною та брати участь у її вихованні та наявність перешкод у виконанні її батьківських обов`язків. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав, слід задовольнити повністю, позбавивши [PERSON] батьківських прав щодо її дитини [PERSON] . Згідно до ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В порушення\~вимог ЦПК\~України відповідачка не надала суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що вона на належному рівні матеріально утримує дитину та забезпечує її відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України відповідачка [PERSON] зобов`язана утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідачка не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини сторін. Згідно вимог ст. 181 СК України [PERSON] має право на отримання аліментів від відповідачки [PERSON] у частці від доходу відповідачки, або у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право [PERSON] порушується відповідачкою, оскільки остання не утримує матеріально свого сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Суд також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2024 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідачка нарівні з позивачем зобов`язана нести витрати на утримання дитини. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів, слід задовольнити повністю. Згідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суд також враховує, що у даному випадку позивача, на користь якого ухвалено рішення, в частині позовних вимог про стягнення аліментів, звільнено від сплати судового збору, а тому судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Мінімальний розмір судового збору за позовами майнового характеру згідно Закону України „Про судовий збір, на момент звернення позивача до суду із цією позовною заявою, визначено в сумі 1211 гривні 20 копійок. Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні часу, з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 23 травня 2024 року. Суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць у розмірі 1598 гривень, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років. На підставі ст. ст. 150,155, 164, 179 - 183, 186, 191 СК України,

Outcome: approved