Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №624840253 від 05.07.2021 у розмірі 24\~969 грн. 80 коп., за кредитним договором №0963826605 від 20.08.2021 у розмірі 31\~612 грн. 50 коп., за кредитним договором №3192412454/703445 від 05.07.2021 у розмірі 15\~790 грн. 00 коп., кредитним договором №3192412454/458946 від 16.08.2021 у розмірі 12\~000 грн. 00 коп. кредитним договором №12833-07/2021 від 20.07.2021 у розмірі 7235 грн. 60 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 08.02.2024 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклика) сторін за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та повернуто на адресу суду з відміткою «вручено особисто» Відповідачем подано\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~в якій\~відповідач просить\~суд врахувати\~його заперечення\~відносно підстав,\~обґрунтованості позову,\~обґрунтування своїх\~заперечень нормами\~права та\~правовими позиціями\~ ВС\~України та\~в задоволені\~позову ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~про стягнення\~боргу за\~договорами надання\~кредиту:\~за кредитним\~договором №\~624840253\~від05.07.2021 р. відмовити повністю; за іншими договорами задовольнити частково стягнути 21\~231 грн. 00 коп., судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також представником позивача направлено на адресу суду додаткові пояснення у справі. Тому, відповідно до\~ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] був укладений кредитний договір №624840253 від 05.07.2021. згідно з умовами якого відповідач отримав 24 969 грн. 80 коп. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, що передбачені кредитним договором. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» умови кредитного договрору виконало в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору. Таким чином, 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ФК «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу№20102022 у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 (витяг з Реєстру прав вимоги) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 24 969\~грн. 00 коп. з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 12 486 грн. 62 коп.; сума заборгованості за комісіями становить - 12 483 грн. 18 коп. Судом встановлено, що 20.08.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики №0963826605 підписано шляхом підписання Акценту оферти від 20.08.2021р. та отримання кредиту згідно Заявки-анкети з умовами якого відповідач отримав 3000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, що передбачені договором позики. ТОВ «ІНФІНАНС» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору Таким чином, 24.11.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №24/11-22/2 у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 (витяг з Реєстру боржників) до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 31\~612 грн. 50 коп. з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 3000 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками становить - 28 612 грн.50 коп. Судом встановлено, що 05.07.2021 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КЕДИТНА ГРУПА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3192412454/703445 підписано шляхом електронного підпису та отримання відповідачем кредиту 4000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, що передбачені договором ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КЕДИТНА ГРУПА» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Таким чином, 19.04.2022 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №19042022-Є у відповідності до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КЕДИТНА ГРУПА» Право Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022 (витяг з Реєстру боржників) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 15\~790 грн. 00 коп. з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 4000 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками становить - 11 790 грн.00 коп. Судом встановлено, що 16.08.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3192412454/458946 підписано шляхом електронного підпису та отримання відповідачем кредиту 3000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, що передбачені договором. ТОВ «ГОУФІНГОУ» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Таким чином, 19.04.2022 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №19042022-Г у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» Право Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 (витяг з Реєстру боржників) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 12\~000 грн. 00 коп. з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 3000 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками становить - 9 000 грн.00 коп. Судом встановлено, що 20.07.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №12833-07/2021 підписано шляхом електронного підпису та отримання відповідачем кредиту 3800 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, що передбачені договором. ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Таким чином, 18.02.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №18022022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Право Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. \~ \~ \~ \~Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №18022022 від 18.02.2022 (витяг з Реєстру боржників) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 7\~235 грн. 60 коп. з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 3800 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками становить - 3 435 грн. 60 коп. Суд дослідивши відзив на позовну заяву встановив, що Відповідач частково визнає позовні вимоги. Аналізуючи положення ст.ст. 509, 510, 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, суд вважає, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Разом з тим, з аналізу вказаних договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нового кредитора ТОВ "Таліон Плюс" починаючи ще 28.11.2018, а сам кредитний договір № 624840253 був укладений 05.07.2021, тобто через два роки вісім місяців після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Тобто, вбачається, що було здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимог що існувала б у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо боржника на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 в останньому не вказано. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної-вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Додаткова угода між ними від 31.12.2020р. нічого не змінює, так як була укладена також до укладення кредитного договорі, більш того позивачем копія договору факторингу в першій редакції не додана до позовної заяви. Таким чином, суд вважає, що ТОВ "Таліон Плюс" не набуло права вимоги до боржника і як наслідок позивач також не набув такого права. Таких висновків дійшов Верховний Суду України у постанові від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, також такі висновки містяться у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20. Так, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги. Верховний Суд неодноразово зазначає, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором, такі висновки зазначені у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, а також у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20. У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином, такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17). \~ \~ \~ \~Також судом досліджено розрахунки надані позивачем, з яких слідує що позивачем нараховані відсотки, які перевищують строк надання кредитів відповідно до указаних вище договорів, в яких Сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Законом України «Про електронний цифровий підпис» (який втратив чинність на підставі Закону № 2155-VIII від 05 жовтня 2017 року, ВВР, 2017, № 45, ст.400) надано легітимне визначення поняття «електронний цифровий підпис», відповідно до якого електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У частині першій статті 89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 622 грн. 68 коп. (23,2 %).

Outcome: partial