Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який є громадянином Австралії, однак у суді знаходиться справа про розірвання шлюбу. У сторін є син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, дитині встановлена інвалідність групи А діагноз F 06.08, позивачка не працює та постійно доглядає за сином. Відповідач [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку, однак позивачка бажає щоб відповідач сплачував визначену законом суму аліментів, а тому звертається з позовом до суду про стягнення аліментів у розмірі частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17.01.2023 справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачки\~адвокат Наталюк\~Н.М.\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~повідомлявся про\~час та\~місце розгляду\~справи.\~Подав заяву\~про розгляд\~справи у\~його та\~позивачки відсутності,позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2\~ст.247\~Цивільного процесуального\~кодексу (далі\~по тексту\~-\~ЦПК)\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Як вбачається з Витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6526-1952211-2018 [PERSON] зареєстрована в с. Нижні Торгаї, Нижньосірогозький район, Херсонської області. Згідно довідки про взяття на облік внутрішнього переміщеної особи від 01.09.2022 №6806-7001472451 [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Згідно довідки про взяття на облік внутрішнього переміщеної особи від 01.09.2022 №6806-7001472573 [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Як вбачається з Медичного висновку №1392/4 від 09.08.2021 [PERSON] , [INFO] встановлена інвалідність групи А, яка не підлягає перегляду через ураження центрально-нервової системи із ЗПР, діагноз F 06.08. Відповідно до ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п.3 ч.1 ст.1, ст.ст.75-77 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Згідно ст.66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67-1, 67-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Згідно із ст.67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов`язання щодо утримання, що виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач є громадянином Австралії, на території України між сторонами був укладений шлюб, позивачка та їх спільна дитина сторін є громадянами України, проживають в Україні, тому до правовідносин у даній справі слід застосовувати законодавство (право) України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про право дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ч.1\~ст.180 Сімейного кодексу (далі по тексту - СК) України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч.2, 3\~ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, остання самостійно несе витрати по утриманню сина, потребує належного утримання в розмірі достатньому для його гармонійного розвитку, доказів щодо зміни сімейного стану, наявність у відповідача інших дітей чи утриманців суду не надано, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved