Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем [PERSON] 30 листопада 2021 року, з посиланням на те, що дітей від спільного шлюбу не мають, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведеться. Шлюб фактично припинив своє існування. Просить позов задовольнити. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 05 квітня 2024 року відповідно до клопотання позивача [PERSON] сторонам надано строк для примирення тривалістю 03 місяці. Ухвалою суду від 05 липня 2024 року відповідно до клопотання позивача [PERSON] сторонам надано строк для примирення тривалістю 02 місяці. Судове засідання призначено на 10-30 год 05 вересня 2024 року. Відповідно до заяви від 05 вересня 2024 року позивач [PERSON] позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності. Відповідно до заяви від 05 вересня 2024 року відповідач [PERSON] позов визнає, судовий розгляд просить провести за відсутності, просить стягнути з нього судовий збір у розмірі 50%. Інші заяви, клопотання сторін станом на 05 вересня 2024 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 2021 року, між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що суперечить інтересам позивача, і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою. Заходи примирення сторін згідно з ухвалами суду від 05 квітня 2024 року та 05 липня 2024 року не дали бажаного результату, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України, при цьому сторонами суду не подані докази на підтвердження обставин згідно ч.2 ст.110 СК України, які унеможливлюють пред`явлення позову про розірвання шлюбу (позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач [PERSON] згідно з копією довідки МСЕК від 09 грудня 2014 року є особою з інвалідністю 2 групи безстроково, тобто позивач звільнена від сплати судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп, при цьому відповідач [PERSON] згідно з заявою від 05 вересня 2024 року визнав позов до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З даних підстав із відповідача [PERSON] у дохід держави підлягають стягненню 50 відсотків судового збору у розмірі 605 грн 60 коп (1211,20*50/100=605,60).

Outcome: approved