Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.01.2023 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказала, що із-за постійних сварок та непорозумінь сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, ведення спільного господарства припинилось. Позивач просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Судова». Ухвалою суду від 16 липня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимога наполягала, зазначила, що на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с.20). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути у його відсутність (а.с.21). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Частиною 1\~статті 206 ЦПК України\~передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що з 14 січня 2023 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 14 січня 2023 року (а.с.5) Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 04.07.2023 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Спільне життя з відповідачем не склалося, між сторонами постійно виникають сварки та непорозуміння, спільне господарство не ведеться, сім`я розпалася. Згідно з ч.1ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. \~Згідно\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач просила змінити своє прізвище на дошлюбне, в рішенні суду має бути зазначено про вибір заявником прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями\~статті 142 ЦПК України\~передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, отже є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі ст. ст.110,112, 113 СК України ,

Outcome: approved