Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницькій області, в якому просять визнати за ними: за [PERSON] право власності на 2/3 житлового будинку загальною площею 64,9 кв. м. літ. А-1, а також на 2/3 господарських будівель та надвірних споруд, які знаходяться по [ADDRESS] ; за [PERSON] право власності на 1/3 житлового будинку загальною площею 64,9 кв. м. літ. А-1, також на 1/3 господарських будівель та надвірних споруд, які знаходяться по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказали, що їхній матері та, відповідно бабусі, [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на будинок від 04 травня 1991 року належить будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно вказаного свідоцтва будинок належав до колгоспного двору, головою двору якого була [PERSON] , свідоцтво видано на підставі рішення Ярмолинецького районної ради №24/6 від 29 березня 1990 року. Станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та позивачам належало по 1/3 частки у спільній сумісній власності будинку кожному. Після смерті матері [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з нею на день її смерті. Отже, [PERSON] успадкувала 1/3 житлового будинку після смерті матері [PERSON] , та її частка складає 2/3 житлового будинку, частка [PERSON] складає 1/3 житлового будинку. Згідно відповіді нотаріуса від 14.06.2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видано 04 травня 1990 року Ярмолинецькою селищною радою Хмельницької області на ім`я [PERSON] , як голові колгоспного двору. Крім того, оригінал правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння відсутній. А тому, щоб захистити свої майнові права позивачі звернулися до суду. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, вказаних у позові. Представник відповідача Ярмолинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі та при вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] ,належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] . Станом на 15 квітня 1991 року в погосподарському номері за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] донька; [PERSON] [INFO] - онука. Дані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 04.05.1990 р.; довідкою Ярмолинецької селищної ради №764 від 27.05.2024 року; свідоцтвом про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] виданим 28.07.2011 року, в якому вказано прізвище дружини після одруження « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.01.1996 року. Після смерті [PERSON] , її спадкоємцем є дочка [PERSON] , яка на день смерті матері ( [INFO] ) була зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Ярмолинецької селищної ради №449 від 10.04.2024 та спадковою справою №53/2024, заведеною після смерті [PERSON] . Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тобто, в разі віднесення господарства до колгоспного двору кожен його член має право на частину майна двору в рівних частках. Враховуючи викладені норми закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що кожному з членів колгоспного двору ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) станом на 15.04.1991 року належало по 1/3 частині будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216ЦК\~України передбачено,\~що cпадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні застосовуються з 1 липня 1990 року. Таким чином, після смерті матері [PERSON] , позивач [PERSON] успадкувала 1/3 частку майна колгоспного двору, яка належала матері за життя, тобто є власником 2/3 частки. Частка [PERSON] складає 1/3 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Враховуючи наведене, а також пояснення представника позивачів про те, що оригінал свідоцтва про право власності на домоволодіння втрачений, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~За заявою позивачів судові витрати з відповідача не стягуються. \~ \~ \~ \~На підставі п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, ст.ст. 16,328,1218,1261,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст.2,10,13,81,89,263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved