Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

11.06.2024 заявниця [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. Заява обґрунтована тим, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 06.06.2024 ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Страхова група «ТАС» задоволені частково в розмірі 171 801,70 грн. У зв`язку з розглядом вказаної справи позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 25 000 грн., які підлягають стягненню на її користь. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 03.07.2024 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив з запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в обґрунтування якого зазначено про необхідність подання доказів про понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, виключно за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказано про неспівмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу складності справи, заявлено про зменшення таких витрат, а також відсутність доказів про фактичне понесення стороною таких витрат. В судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд заяви повідомлялись належним чином. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2024 частково задоволено позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення шкоди заподіяної життю та здоров`ю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] шкоду в розмірі 171 801,70 грн., в задоволенні решти вимог відмовлено. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, оскільки позивач заявила про подання до суду доказів понесених судових витрат на правову допомогу протягом встановленого у ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що в позові заявлено про орієнтовні витрати сторони на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн., а також те, що докази на понесення таких витрат будуть надані суду в строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат подана до суду засобами поштового зв`язку 11.06.2024 (зареєстрована судом 09.07.2024), тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 06.06.2024. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії документів: договір про надання правничої допомоги від 12.02.2024, укладений між клієнтом [PERSON] та адвокатом Неживок І.В., додаток до договору про надання правової допомоги від 12.02.2024, акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 12.02.2024, від 10.06.2024. В матеріалах справи також міститься ордер серії АІ № 1550455 від 16.02.2024 про надання адвокатом Неживок І.В. правової допомоги [PERSON] за договором від 12.02.2024 та свідоцтво про право на заняття [PERSON] адвокатською діяльністю № 4761/10 від 26.01.2012. З наданих документів вбачається, що сторони дійшли згоди, що клієнт сплачує адвокату гонорар у вигляді фіксованої суми, розмір якої складає 25 000 грн. та сплату якої необхідно здійснити до 15.12.2024. До наданих послуг входить: консультація з вивченням матеріалів - 3 000 грн. (1,30 год.), підготовка позову - 8 000 грн. (4 год.), підготовка до участі в розгляді справи - 10 000 грн. (5 год.), витребування доказів - 2 000 грн. - (1 год.), участь в судових засіданнях - 2 000 грн. (1 год.). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18. З аналізу наведених вище правових норм та судової практики вбачається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази подані позивачем, є підставою для їх відшкодування. Разом з тим, суд враховує, що стороною відповідача подано до суду заперечення щодо задоволення вимог позивача в частині понесених витрат на правничу допомогу. Представник не погоджується як з розміром правової допомоги, заявленим до стягнення, так і з наданими на його підтвердження доказами, оскільки відсутня квитанція про сплату за такі послуги. Аналізуючи перелік і розмір наданих адвокатом послуг, суд частково погоджується з доводами сторони відповідача щодо їх невідповідності критерію обґрунтованості. Так, на думку суду, вартість послуг та витрачений час на: підготовку позову вартістю 8 000 грн. тривалістю 4 год.; підготовку до участі в розгляді справи вартістю 10 000 грн. тривалістю 5 год.; витребування доказів вартістю 2 000 грн. тривалістю 1 год., є завищеними. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що збір доказів по справі проводився іншим адвокатом - Котелевцем О., що вбачається з відповідей на запити. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що загальний розмір витрат на правову допомогу є завищеним, не відповідає критерію розумності їх розміру та справедливості, виходячи з обставин справи, а також часткового задоволення позову, тому підлягає зменшенню до 8 000 грн. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача шляхом ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Outcome: partial