Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач, інтереси якої згідно ордеру представляє адвокат Ципліцький Д.О., звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що 21.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб на території Грузії, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] від 21.07.2017, виданим АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбів № 2. Після укладення цього шлюбу позивачу було присвоєно прізвище - [PERSON] , а відповідачу - [PERSON] . Окрім цього, 31 січня 2020 року між вищевказаними особами було зареєстровано ще один шлюб, однак вже на території України, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.01.2020, виданим Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №165. Після реєстрації шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] », а позивачу « [PERSON] ». [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим в державі Ізраїль. Спільне життя у подружжя не склалося через різні погляди на побудову сімейного життя та шлюбні обов`язки. Як наслідок, між ними зникло почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки. Можливості зберегти сім`ю немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб.Крім того позивач вказує, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від. 23.10.2023 у задоволенні вимог в частині розірвання шлюбу було відмовлено з огляду на те, що шлюб, який був укладений 21.07.2017 на території Грузії, на день ухвалення рішення суду, є дійсним. При цьому шлюб, укладений 31.01.2020 на території України є недійсним в силу закону та підлягає анулюванню органом державної реєстрації актів цивільного стану. В подальшому [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено на території Грузії. Рішенням Фрунзенського районного суду від 14.06.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений на території Грузії 21.07.2017, було розірвано. Після цього позивач звернулась до органу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про анулювання актового запису №165 про шлюб [PERSON] та [PERSON] , складеного 31.01.2020. Однак висновком органу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції їй було відмовлено. У зв`язку з вищевикладеним вона просить позовні вимоги задовільнити, шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за її відсутності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про проведення судового засідання без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник відповідача згідно ордеру адвокат Коваль О.Ю. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не визнає вимоги позовної заяви у повному обсязі. Вказує, що 21.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб на території Грузії, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] , виданим [PERSON] будинок укладення шлюбів. Після укладення цього шлюбу чоловіку було присвоєно прізвище « [PERSON] », а дружині « [PERSON] ». Відповідно до ст. 58 ЗУ «Про міжнародне приватне право», шлюб укладений між сторонами на території Грузії до моменту його розірвання судом був дійсним також на території України. Разом з тим, 31.01.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено ще один шлюб (повторно) на території України, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.01.2020, виданим Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). На момент укладення вказаного шлюбу позивач вже мала прізвище « [PERSON] ». Після укладення цього шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] », а позивачу « [PERSON] ». Адвокат [PERSON] звертає увагу, що позивач вже зверталась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 31.01.2020 у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, проте їй було відмовлено в позові, оскільки шлюб укладений на території Грузії є дійсним. Вказаним судовим рішенням вже було беззаперечно встановлено, що між позивачем та відповідачем 21.07.2017 було укладено шлюб на території Грузії, а шлюб укладений між сторонами на території України 31.01.2020 є недійсним в силу закону. У вказаному рішенні також зазначено, що сторони не оспорювали той факт, що дійсно в 2017 році вони уклали шлюб на території Грузії, який не розірвано. Тому, представник відповідача вважає, що спір між сторонами з приводу розірвання шлюбу, укладеного 31.01.2020 у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, вже було вирішено судом, оскільки є судове рішення, що набрало законної сили. Крім того рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 було розірвано шлюб, укладений між сторонами 21.07.2017 на території Грузії. Вказане судове рішення також набрало законної сили та не оскаржувалось позивачем. Представник відповідача зазначає, що вищенаведеними судовими рішеннями було встановлено та підтверджено ту обставину, що [PERSON] ( [INFO] , громадянка України) та [PERSON] ( [INFO] , громадянка Ізраїлю) є однією і тією ж самою особою, якою двічі було укладено шлюб з [PERSON] ( [INFO] ).Вищевказані рішення суду набрали законної сили та є обов`язковими в силу ст. 18 ЦПК України. Разом з тим підставою для повторного звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 31.01.2020 на території України, позивач вказує на ту обставину, що за результатом розгляду її заяви про анулювання цього шлюбу відділом державної реєстрації було складено висновок від 27.05.2024 про відмову в задоволенні заяви про анулювання актового запису. Тому позивач стверджує, що станом на сьогодні єдиним способом припинити юридичний зв`язок між позивачем та відповідачем є нібито повторне звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного на території України 31.01.2020. Але на думку представника відповідача таке твердження є безпідставним. Вважає, що позивач надала неповні відомості та не всі документи, необхідні для прийняття рішення про анулювання актового запису. А відтак, [PERSON] має обґрунтовані сумніви в законності висновку про відмову в анулюванні актового запису від 27.05.2024. Наполягає на тому, що шлюб, укладений 31.01.2020 є недійсним в силу закону та не підлягає розірванню в судовому порядку. [PERSON] , звернувшись до суду з позовною заявою про розірвання «повторного» шлюбу, обрала неналежний спосіб захисту порушеного права, нею не було вичерпано інші передбачені законом способи захисту. У зв`язку з викладеним просить в позові відмовити. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Судовим розглядом встановлено та підтверджується рішенням Фрунзенського районного суду від 14.06.2024, що 21.07.2017 у АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбу №2 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . \~Після державної\~реєстрації шлюбу\~ [PERSON] присвоєно прізвище\~« [PERSON] ». Після укладення цього шлюбу на території\~Держави Ізраїль\~позивач змінила\~прізвище [PERSON] \~на прізвище\~ [PERSON] . Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . 31.01.2020 у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №165 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Фактично позивач\~та відповідач\~уклали шлюб\~«повторно»,\~що суперечить\~вимогам ст.25 Сімейного кодексу України, згідно яких жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. В жовтні 2023 року позивач звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова про стягнення аліментів на утримання дитини та розірвання шлюбу, укладеного 31.01.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)(справа №645/1629/23). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.10.2023 [PERSON] , в частині розірвання шлюбу, було відмовлено у зв`язку з тим, що шлюб, укладений 21.07.2017 у АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбу № [NUMBER] , є дійсним на території України. Після цього позивач звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про анулювання актового запису №165 про шлюб [PERSON] та [PERSON] , складеного 31.01.2020 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (назва відділу державної реєстрації на день державної реєстрації шлюбу Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 27.05.2024 їй було відмовлено в анулюванні актового запису у зв`язку з неможливістю встановити, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, та [PERSON] , [INFO] , громадянка Ізраїлю, є однією і тією самою особою. Пізніше, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 було розірвано шлюб, укладений між сторонами 21.07.2017 у АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбу №2. Відповідно до ст. 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно з ст.25 Сімейного Кодексу України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Відповідно до ст. 116 СК України - після розірвання шлюбу та одержання Свідоцтва про розірвання шлюбу або рішення суду, яке набрало законної сили особа має право на повторний шлюб. Згідно з статтями 38, 39 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу. Недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. За заявою заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану анулює актовий запис про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті. Якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу. Таким чином, чинним законодавством України передбачено саме анулювання актового запису щодо повторного шлюбу, при цьому розірвання "повторного" шлюбу чинним законодавством не передбачено. Як вже зазначалось вище, матеріали справи містять лист відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 27.05.2024 року про відмову в анулюванні актового запису №165 про шлюб [PERSON] та [PERSON] , складеного 31.01.2020 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (назва відділу державної реєстрації на день державної реєстрації шлюбу Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Разом з тим, суд зазначає, що вказана відмова не пов`язана з обранням позивачем способу захисту своїх прав, що не передбачений законодавством, чи з інших підстав, що фактично унеможливили б звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану з аналогічним питанням. Підставою відмови зазначено неможливість встановити, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, та [PERSON] , [INFO] , громадянка Ізраїлю, є однією і тією самою особою. Суд звертає увагу, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 було розірвано шлюб, укладений між сторонами 21.07.2017 у АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбу №2. У вказаному рішенні також відображено й той факт, що позивач [PERSON] (на той час [PERSON] ) укладала шлюб з відповідачем як громадяни країни Ізраїль на території Грузії. При цьому прізвище позивача було зазначено як « [PERSON] ». В подальшому, на території держави Ізраїль позивач змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Вказані обставини визнаються учасниками справи та встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права повторного звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану після усунення недоліків у поданих документах. Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права. Суд звертає увагу, що Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.10.2023 у справі №645/1629/23 [PERSON] в частині розірвання шлюбу було відмовлено у зв`язку з тим, що шлюб, укладений між сторонами 21.07.2017 у АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбу № [NUMBER] , є дійсним на території України. Оскільки дана позовна заява подана з інших підстав, ніж позовна заява у справі 645/1629/23, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі за п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходячи з положень\~ст. 141 ЦПК України\~та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Outcome: dismissed