Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що дитина сторін спору перебуває на повному утриманні позивачки, батько дитини іноді допомагає сину коштами, але ця допомога має несистематичний характер, оскільки надається за бажанням чоловіка. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд за власної відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.12.2023 року шлюб між сторонами спору, котрий був зареєстрований 16.09.2006 року актовий запис №296, розірвано (а.с.9). У сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.09.2012 року (а.с.6). При цьому встановлено, відповідно до акту комісії будинкового комітету об`єднання співвласників (а.с.8), дитина проживає з позивачкою в [ADDRESS] та повністю перебуває на її утриманні. Натомість, як стверджує у позовній заяві [PERSON] , відповідач не надає їй на постійній основі матеріальної допомоги на утримання спільного сина. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Жодних доказів, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати батьківського обов`язку по утриманню сина, в ході судового розгляду не здобуто та стороною відповідача не надано. За зазначених обставин, позов про стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду, і до досягнення дитиною повноліття - підлягає до задоволення. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 1211 гривні 20 копійок судового збору.

Outcome: approved