Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

01 травня 2024 року [PERSON] через свого представника, адвоката Василюк В.В. звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за розпискою від 09 лютого 2022 року в сумі 1300 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 30 квітня 2024 року становить 51870 грн 00 коп., суму трьох відсотків річних за період з 01 січня 2023 року по 30 квітня 2024 року в розмірі 52 долари 59 центів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 30 квітня 2024 року становить 2071 грн. 96 коп. та інфляційні втрати за період з 01 січня 2023 року по 30 квітня 2024 року в розмірі 83 долари 60 центів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 30 квітня 2024 року становить 3293 грн. 62 коп, а всього заборгованість в сумі 1452 долари США 68 центів, що в гривневому еквіваленті становить суму 57235 грн. 58 коп, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 09 лютого 2022 року між сторонами було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідач написав розписку. За умовами розписки [PERSON] отримав від позивача у позику 1300 доларів США, які зобов`язався повернути не пізніше 31 грудня 2022 року. Відповідач отримані у позику кошти позивачу не повернув, в зв`язку із чим позивач вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Ухвалою суду від 10 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач та представник позивача адвокат Василюк В.В. в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, підтримує позовні вимоги, просить позов задоволити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав, відзив на позов не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню. Так,\~09\~лютого 2022\~року [PERSON] \~отримав від\~ [PERSON] у\~борг грошові\~кошти в\~сумі 1300\~доларів США\~та зобов`язався\~повернути грошові\~кошти не\~пізніше 31\~грудня 2022\~року. Дана обставина підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією розписки від 09 лютого 2022 року, написаною та підписаною власноручно відповідачем. Відповідач у визначений строк суму позики не повернув, а тому 21 грудня 2023 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про поверненя коштів, яку [PERSON] отримав, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, однак відповідач на вказану вимогу жодним чином не відреагував. На момент розгляду справи 21 серпня 2024 року відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення боргу, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість у розмірі 1300 доларів США. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в розмірі 1300 доларів США підтверджується розпискою, за якою [PERSON] зобов`язувався повернути борг до 31 грудня 2022 року, однак не виконав умов договору та не повернув суму позики позикодавцеві. Таким чином, суд прийшов до висновку, що внаслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань утворився борг у відповідача перед позивачем. Згідно правової позиції, що висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. За таких обставин з відповідпача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в сумі 1300 доларів США. Що стосується стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то суд виходить із наступного. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на теперішній час. Враховуючи, що боржники звільняються від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК, на період дії воєнного стану (з 24 лютого 2022 року по теперішній час), суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 3% річних та індексу інфляції, що нараховані позивачем за період з 01 січня 2023 року по 30 квітня 2024 року, в зв`язку з чим в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому зважаючи на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1097 грн. 71 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4531 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved