Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 21.05.2016 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що сторони не підтримують належних сімейних відносин через постійні непорозуміння, які зумовлені різними характерами сторін та поглядами на сімейне життя, взаємні права та обов`язки подружжя. Спроби примирення не принесли ефективного результату, а тому сім`я фактично припинила своє існування. Позивач вважає, що подальше існування даного шлюбу не має жодного сенсу та буде мати негативні наслідки для сторін та їхньої дитини. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21.05.2016 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складений актовий запис № 648. 09.07.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 26.08.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання 26.08.2024 позивач [PERSON] та його представник адвокат Братівник І.В., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 26.08.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилася. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечувала проти задоволення позову. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 21.05.2016 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складений актовий запис № 648. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилався на те, що сторони не підтримують належних сімейних відносин через постійні непорозуміння, які зумовлені різними характерами сторін та поглядами на сімейне життя, взаємні права та обов`язки подружжя. Спроби примирення не принесли ефективного результату, а тому сім`я фактично припинила своє існування. Позивач вважає, що подальше існування даного шлюбу не має жодного сенсу. Такі обставини повністю визнала у своїй заяві відповідач та не заперечувала проти їх існування. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, враховуючи наявність клопотання представника позивача про покладення судових витрат на позивача, суд не вбачає підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат. При цьому суд роз`яснює, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved