Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 25 серпня 2023 року [PERSON] , [INFO] склала на її ім`я, [PERSON] , заповіт, на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження: заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] . В заповіті вказано, що зі слів та на прохання [PERSON] заповіт записаний нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Складений заповідачем [PERSON] заповіт, прочитаний нею вголос та особисто підписаний нею у приміщенні Першої кам`янської державної нотаріальної контори за адресою: 51931, Україна, Дніпропетровська область, Кам`янський район, місто Кам`янське, вул. Медична б. 3, у двох примірниках, один з яких залишився в справах державної нотаріальної контори, а другий був наданий заповідачу. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області - Главчевою Л.В. Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно нею підписаний у присутності нотаріуса. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 25.08.2023 року до спадкового реєстру нотаріусом внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: дата - 25.08.2023р; час 11: 04; реєстратор - Перша кам`янська державна нотаріальна контора; заповідач - [PERSON] ; номер у спадковому реєстрі 71143412; номер витягу 73714117. Квартира, яку заповіла їй [PERSON] належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.12.2004 виданого Фондом комунальної власності. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2005 року право власності зареєстроване БТІ м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, номер витягу 6557138. [INFO] [PERSON] померла. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадкоємців за законом, спадкоємців які мають обов`язкову частку у спадщини у [PERSON] немає. 11 квітня 2024 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області - Жидкової Ірини Володимирівни. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 квітня 2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] їй було відмовлено у зв`язку з тим, що заповіт, складений на її ім`я є нікчемним. В своїй постанові приватний нотаріус вказує, що заповіт, посвідчений [PERSON] , державним нотаріусом Першої кам`янської державною нотаріальної контори, 25 серпня 2023 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-1611, складений з порушенням форми, встановленої ст. 1247 ЦК України, тому є нікчемним відповідно до ст. 1257 ЦК України, і не може бути прийнятим нотаріусом для оформлення спадкових прав. А саме, заповіт не містить в тексті час його посвідчення (час на годиннику). Тому, з саме цієї причини нотаріус визнала заповіт нікчемним, з чим вона не може погодитись. Єдиною причиною відмови відповідача у вчинені нотаріальної діє є відсутність у заповіті часу його складання (час на годиннику), а тому заповіт визнаний нотаріусом Жидковою І.В. - нікчемним. Вважає таку відмову надмірним формалізмом нотаріуса, який порушує її спадкові права та свободу заповіту та волю заповідача, а тому немає й підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Форма і зміст заповіту відповідають вимогам закону, заповіт є належним чином посвідчений та зареєстрованим в спадковому реєстрі з посиланням на дату та час реєстрації. На підставі зазначеного позивачка в позовній заяві просить: скасувати постанову [PERSON] приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області без номеру від 15 квітня 2024 року спадкова справа № 34/2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , яка померла [INFO] ; стягнути з приватного нотаріуса, [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представником позивачки надано суду заяву, в якій просить справу розглядати за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задовольнити. Судові витрати просить залишити за позивачкою. 20 травня 2024 року від відповідача приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкової Ірини надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 11 квітня 2024 року [PERSON] звернулась із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] , та подала заповіт складений на її ім`я. За результатами правової оцінки, наданої нею, нотаріусом, вищевказаного заповіту (що передбачено п. 5.1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій), встановлено, що заповіт складений з порушенням форми, встановленої статтею 1247 Цивільного кодексу України, а саме: в тексті заповіту відсутній час його посвідчення, в той час як вказана норма Цивільного кодексу України прямо вказує, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Статтею 1257 Цивільного кодексу України прямо встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Тому позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, і запропоновано звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Що стосується твердження позивача, що вказаний заповіт визнано нікчемним саме нею, нотаріусом, воно не відповідає дійсності - нікчемність заповіту в даному випадку визначена виключно нормами Цивільного кодексу України. Твердження позивача, що форма заповіту відповідає вимогам закону, і він є належним чином посвідченим, оскільки внесений до Спадкового реєстру з посиланням на дату та час реєстрації, є безпідставним, оскільки в Цивільному кодексі взагалі немає норм щодо реєстрації заповіту у Спадковому реєстрі. Також позивач вважає відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії «надмірним формалізмом», що є виключно його особистою думкою, поняття «надмірний формалізм» законодавчо не визначено, в той час, як нотаріус керується саме законодавством України, і зобов`язаний діяти у спосіб, передбачений відповідними нормативно-правовими актами. Враховуючи вищевикладене, заповіт, посвідчений [PERSON] , державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори, 25 серпня 2023 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-1611, складений з порушенням форми, встановленої ст. 1247 Цивільного кодексу України, тому є нікчемним відповідно до 1257 Цивільного кодексу України, і не може бути прийнятий нотаріусом для оформлення спадкових прав. Звертає увагу суду, що подавши позовну заяву до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, і визначивши саме її, [PERSON] , приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, як відповідача, позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки її, нотаріуса, постанова, є мотивованою та правомірною, і її дії як нотаріуса по веденню спадкової справи залежать від поданих документів, і тому предметом судового спору в даному випадку має бути саме визнання заповіту дійсним, і відповідачем по такій справі має бути посвідчувач такого заповіту. Підсумовуючи вищевикладене, вважає, що постанова, яка винесена нею, [PERSON] , приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON] , є мотивованою, правомірною, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а позивачем обрано неналежний спосіб захисту, та просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Представник відповідача адвокат Стрельник Н.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути за відсутністю відповідача та його представника, просила здійснити розгляд справи на підставі наявних у суді матеріалів та винести рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Першої кам`янської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просилла справу розглянути за відсутністю представника третьої особи. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 25 серпня 2023 року [PERSON] , [INFO] склала на ім`я [PERSON] заповіт (арк. с. 19), на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження: заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] . В заповіті вказано, що зі слів та на прохання [PERSON] заповіт записаний нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області - Главчевою Л.В. Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно нею підписаний у присутності нотаріуса. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 25.08.2023 року до спадкового реєстру нотаріусом внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: дата - 25.08.2023р; час 11: 04; реєстратор - Перша кам`янська державна нотаріальна контора; заповідач - [PERSON] ; номер у спадковому реєстрі 71143412; номер витягу 73714117 (арк. с. 20). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 грудня 2004 року, виданого Фондом комунальної власності, квартира [ADDRESS] , яку заповіла [PERSON] належить їй на праві приватної власності (арк. с. 21). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2005 року право власності за [PERSON] зареєстроване БТІ м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, номер витягу 6557138 (арк. с. 22). [INFO] [PERSON] померла в м. Кам`янське Дніпропетровської області, про що 13 жовтня 2023 року складено відповідний актовий запис № 729, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (арк.с. 24). У встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, а саме 11 квітня 2024 року, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ірини Жидкової з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу №34/2024 після померлого [INFO] [PERSON] (арк. с. 44). 15 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ірини Жидкової з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (арк. с. 81). Постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ірини Жидкової від 15 квітня 2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що заповіт, складений на її ім`я є нікчемним (арк. с. 25, 82). В своїй постанові приватний нотаріус вказує, що заповіт, посвідчений [PERSON] , державним нотаріусом Першої кам`янської державною нотаріальної контори, 25 серпня 2023 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-1611, складений з порушенням форми, встановленої ст. 1247 ЦК України, тому є нікчемним відповідно до ст. 1257 ЦК України, і не може бути прийнятим нотаріусом для оформлення спадкових прав. Вирішуючи позовні вимоги позивача, суд виходив з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (стаття 1234 ЦК України). Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України). Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису (частина друга статті 209 ЦК України). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу (частина третя статті 1247 ЦК України). Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (абзац 1 частини другої статті 1248 ЦК України). У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним (абзац 2 частини другої статті 1248 ЦК України). За загальним правилом, нотаріальне посвідчення такого правочину як заповіт в Україні здійснюється нотаріусом. Право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Кваліфікація заповіту як нікчемного із мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд в своїй постанові №461/2565/20 від 20.07.2022 року. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину, у тому числі і заповіту, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Згідно з частиною першою статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з істотним порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати його складання тощо. Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні істотні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. У даній справі вказаним правочином було оформлено дійсне волевиявлення спадкодавця на розпорядження належним їй майном на випадок її смерті у присутності нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області - Главчевої Л.В., яка засвідчила заповіт, та з тим, що при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і дати його складання (в заповіті зазначено, що [PERSON] заповіт прочитала вголос особисто та підписала його власноруч). Також суд звертає увагу на те, що «час складення заповіту» не належить до форми та змісту заповіту, а за своєю суттю є реквізитом заповіту. Відсутність у заповіті вказівки на час його складення не має наслідком його недійсність (нікчемність або оспорюваність). «Очевидно, що час складення заповіту не належить до форми чи змісту заповіту, а є його реквізитом, він не належить ні до форми, ні до змісту заповіту, а виконує інші функції». До того ж в заповіті вказана дата його складана 25 серпня 2023 року, а у витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі: "дата та час реєстрації заповіту" - 25.08.2023, 11:04. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2022 року в справі № 369/1913/17 (провадження № 61-12004св21) вказано, що: «право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача. Під час посвідчення заповіту нотаріусом має бути дотримано порядок його посвідчення. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках». Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (статті 50 Закону України «Про нотаріат», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Таке оскарження може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу. Отже, недотримання встановленої законом форми посвідчувального напису в момент посвідчення заповіту не є достатньою правовою підставою для визнання незаконною вказаної нотаріальної дії, оскільки ці обставини не спростовують волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту, що встановлено у судовому засіданні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії підлягає задоволенню. Витрати, пов`язані з розглядом справи позивач просить покласти на нього та не стягувати з відповідача.

Outcome: approved