Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

23 липня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05.03.2015 він уклав шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилася донька, яка проживає з відповідачем. Шлюбні відносини фактично припинилися у 2022 році. Сторони живуть окремо та не мають бажання відновити стосунки. Примирення неможливе. Спору щодо поділу майна немає. Просив розірвати шлюб. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 01.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 08 серпня 2024 року позивач подав заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує. 13 серпня 2024 року відповідач подала через канцелярію суду письмову заяву у якій зазначила, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом встановлено, що 05 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (актовий запис №123). Прізвище дружини надалі зазначено - [PERSON] . У шлюбі подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин з 2022 року, шлюб фактично розпався. Відновити шлюбні відносини сторони не бажають. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини, не підтримання сімейних стосунків, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення для справи. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved