Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач в червні 2024 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання до досягнення молодшою дитиною 3 років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивачки сторони проживають окремо з травня 2023 року, сини залишилися проживати з позивачкою. Відповідач не надає грошей на утримання дітей та позивачки. Діти проживають разом з позивачкою, оскільки позивачка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, який надавати її в добровільному порядку не бажає. Посилаючись на те, що позивачка не може працювати, адже доглядає за сином віком 1 рік, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання як дружини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 20.06.2024 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Войтенко Т.В. Ухвалою від 27.06.2024 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, подала за допомогою системи «Електронний суд» клопотання, в якому просила слухати справу без її присутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.09.2016 р. Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1946. У шлюбі народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Станом на день розгляду справи, вік молодшою дитини сторін - 1 рік. Позивачка доглядає за дітьми, не працює та потребує матеріальної допомоги на її утримання. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 4 статті 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право вагітної дружини, дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у результаті їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Твердження про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці, відповідач не спростував. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини . Враховуючи положення ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1211,20 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved