Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

20 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 2009 року, яке видано на ім`я [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] та фактично на день смерті успадкувала спірну частину квартири після смерті свого онука [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла її матір [PERSON] , яка за життя заповідала позивачу належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Після смерті матері позивач звернулася до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, та відповідно отримала свідоцтво на спадкове майно, що було охоплено заповітом померлої. У свою чергу, після складання заповіту на користь позивача, [PERSON] за приписами частини третьої статті 1268 ЦК України, набула право на іншу 1/2 частину цієї ж квартири, так як на момент смерті іншого співвласника [PERSON] , який помер [INFO] , проживала разом з ним та є таким спадкоємцем, що спадщину прийняв. Вказана частка квартири заповітом померлої [PERSON] не охоплена, та позивач, маючи намір успадкувати належну матері 1/2 частину майна, як спадкоємець за законом, не може у нотаріальному порядку вирішити питання про спадкування цього майна, через наявність розбіжностей у правовстановлюючому документі на нерухоме майно, у якому прізвище співвласника зазначено як [PERSON] , тоді як за свідоцтвом про його смерть, прізвище останнього вказано як [PERSON] , що перешкоджає підтвердити факт належності померлому частки у нерухомому майні та відповідно перехід права на це майно в порядку спадкування до [PERSON] . Для захисту своїх особистих майнових прав та спадкових прав після смерті матері [PERSON] змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 18 березня 2024 року провадження у справі відкрито та розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 04 липня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання 21 серпня 2024 року, позивач [PERSON] , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи не з`явилася, подавши раніше до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач - Шевченківська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, жодної заяви та клопотання з приводу даного позову до суду не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши раніше до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] , зазначивши, що дійсно не має бажання успадковувати частину квартири та за домовленістю між позивачем, саме остання має успадкувати спірну частину нерухомого майна. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , що вбачається з її паспорту громадянина України, серії [NUMBER] , виданого 20 квітня 1998 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області. За копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 06 січня 1982 року, [PERSON] , [INFO] , цього ж дня зареєструвала шлюб з [PERSON] , та внаслідок реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] . За викладеного вбачається, що дані про народження [PERSON] , які містяться у свідоцтві про її народження не відповідають аналогічним даним, які зазначені у її паспорті громадянина України. За змістом свідоцтва про право власності на житло, від 02 листопада 2009 року, без номеру, яке видане Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві часткової власності передано квартиру [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25047696 від 15 січня 2010 року, за [PERSON] та [PERSON] проведено реєстрації права часткової власності на зазначену вище квартиру. За аналізом свідоцтва про право власності на житло, від 02 листопада 2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25047696 від 15 січня 2010 року вбачається, що прізвище співвласників, які мають співзвучне проходження містять відмінність між собою у написання літери «е». Так прізвище одного зі співвласників вказано як [PERSON] , а іншого відповідно зазначено як [PERSON] . 12 травня 2016 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті, заповідала належну їй частину квартири [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 18 квітня 2018 року виконкомом Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 2021 року Вітовським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Указані вище обставини у сукупності свідчать про належність позивача [PERSON] до кола спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 та частина перша статті 1273 ЦК України). Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 серпня 2023 року, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та отримала свідоцтво про право на спадщину, успадкувавши 1/2 частину квартири, що померла заповідала їй заповітом від 12 травня 2016 року. У свою чергу, за встановлених судом обставин вбачається, що внаслідок смерті [PERSON] , [PERSON] , в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України, як спадкоємець другої черги за законом, прийняла спадщину, що відкрилася внаслідок його смерті, успадкувавши 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Зі змісту спадкової справи №75/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , що витребувана судом в порядку підготовки справи до судового розгляду ухвалою від 16 квітня 2024 року, вбачається, що окрім позивача, як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] , наявний також і інший спадкоємець за законом \- син померлої [PERSON] , який 31 серпня 2021 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] в порядку спадкування за законом та за наслідками якої отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкувавши належну померлій земельну ділянку. За змістом сукупного аналізу матеріалів справи, встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої також ввійшла 1/2 частина квартири [ADDRESS] , яку вона фактично успадкувала після смерті [PERSON] . У свою чергу, спадкоємець першої черги за законом - син померлої [PERSON] своїх прав щодо спадкування частки квартири, яку померла [PERSON] приняла у спадщину, фактично вступивши у права спадкування після смерті [PERSON] не заявляв та згідно поданої ним до суду заяви приймати не бажає. [PERSON] , будучи одночасно спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті [PERSON] , має намір успадкувати майно, що не було охоплене заповітом померлої [PERSON] , однак, як зазначено їй нотаріусом, через наявність розбіжностей у зазначенні дати народження позивача у свідоцтві про народження та паспорті громадянина України, а також через наявність розбіжностей у зазначені прізвища власника 1/2 частини спірної квартири у свідоцтві про право власності на житло та свідоцтві про його смерть, неможливо підтвердити обставини прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , а також встановити наявність споріднення між [PERSON] та померлою [PERSON] Указане і зумовило [PERSON] звернутися до суду за захистом свого права. Оцінюючи надані позивачем докази у підтвердження своїх позовних вимог, судом встановлено, що у свідоцтві про народження позивача відомості щодо дати її народження ( [INFO] ) не відповідають даті її народження, що зазначена у паспорті громадянина України ( [INFO] ). При цьому судом оцінено зазначені відомості у сукупності з іншими доказами, що долучені позивачем до позовної заяви, які свідчать про допущену помилку при видачі паспорту громадянина України. Відомості, що зазначені у цих документах, щодо місяця та року народження [PERSON] , прізвища, імені та по-батькові, а також місця народження відповідають один одному та вказують на наявність описки під час видачі документа що посвідчує особу. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію, щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт спорідненості померлої [PERSON] та [PERSON] саме як матері з дочкою. Також судом враховується і та обставина, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким заповідала належне їй на час складання заповіту нерухоме майно саме [PERSON] , що також вказує на наявність сімейних відносин між ними. Обставини, щодо наявності кровного споріднення між померлою [PERSON] та [PERSON] підтверджено також і відповідачем [PERSON] , який у подані до суду заяві вказував на відсутність спору щодо майна, яке є предметом позову між ним та позивачем, яка доводиться йому рідною сестрою. Крім того, як вбачається з правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності на спірне майно, а саме свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 2009 року, зазначені у ньому дані щодо прізвища особи, якій передано у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS] \- [PERSON] не відповідають прізвищу померлого [PERSON] , що зазначене у свідоцтві про його смерть. Однак, досліджені судом докази, що долучені позивачем до позовної заяви, а також матеріали спадкової справи у сукупності також свідчать про допущену помилку при заповненні правовстановлюючого документа. Наявні у матеріалах справи докази, які містять у собі інформацію, щодо предмета доказування, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт належності померлому [PERSON] спірного правовстановлюючого документа, внаслідок чого суд визнає їх належними і допустимими. Відповідно до статті 34 Закону України «Про нотаріат», видання свідоцтва про право на спадщину є нотаріальною дією та відноситься до повноважень нотаріуса. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Як встановлено в судом, державним нотаріусом позивачу [PERSON] повідомлено про неможливість оформлення спадкових прав на зазначену вище частину нерухомого майна з огляду на виявлені порушення при заповненні свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 2009 року, а також невідповідність дати народження позивача у документах, що надані нею на підтвердження родинних стосунків з померлою та роз`яснено порядок вирішенні такого питання в судовому порядку. Як передбачено статтею 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а згідно статті 1220 ЦК України встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини. Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Як установлено судом вище, видане 02 листопада 2009 року свідоцтво про право власності на житло належить [PERSON] , який помер [INFO] , з огляду на що [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України спадщину після його смерті прийняла, тому і успадкована нею частина нерухомого майна, що не охоплена заповітом ввійшла до складу спадщини після її смерті. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, [PERSON] після смерті [PERSON] , звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, до якої ввійшло майно, яке остання в тому числі, успадкувала внаслідок прийняття спадщини після смерті [PERSON] , маючи право на спадкування за заповітом та за законом. У свою чергу, нотаріусом за заявою [PERSON] на ім`я останньої видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину нерухомого майна, що зазначено у заповіті, однак позивача повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна що не охоплено заповітом, з огляду на наявність невідповідностей у наданих нею документах. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. За встановлених судом обставин вбачається, що [PERSON] маючи право на спадкування за законом після смерті матері, не може реалізувати своїх прав щодо спадкування майна. Оскільки відмова нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] свідчить про невизнання цього права, вона звернулася до суду за захистом своїх прав та таке право підлягає судовому захисту. Під час розгляду справи судом встановлено, що померла [PERSON] , будучи матір`ю позивача, набула право власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна, а нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно. У судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, відповідно до статті 1221 ЦК України, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не змогла з поважних причин. Відповідно до норм частини п`ятої статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Положення частини першої статті 392 ЦК України, передбачають право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки у судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка спадщину прийняла, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла з поважних причин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту,передбачених статтею 16 ЦК України. Крім того, судом також враховується і те, що предметом позову у цій справі є нерухоме майно, яке відповідно до наданих позивачем доказів раніше розташовувалося у [ADDRESS] . Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. З огляду на вищевказане, спірне нерухоме майно на даний час знаходиться в [ADDRESS] . Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача [PERSON] .

Outcome: approved