Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

В лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати квартиру [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя, поділити майно між сторонами, що є спільною сумісною власністю, визнав за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні вищезазначеною квартирою, передати ключі від квартири та вселити в квартиру, також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі в період часу з 25 серпня 2017 року по 12 вересня 2023 року. В період шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність наступне майно\~двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В. Право власності на квартиру зареєстровано за відповідем - [PERSON] . Позивач вважає, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вона придбана у період шлюбу, а тому просить у порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу квартири формально оформлений на відповідача, остання позбавила можливості позивача користуватися зазначеною квартирою. [PERSON] змінила всі замки в квартирі без згоди позивача, добровільно ключі не надає, в зв`язку з вищевикладеним позивач не може проживати в даній квартирі та звертається до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.02.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху. 19.03.2024 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, представник позивача адвокат Давидов Д.О. надав до суду заяву, відповідно до якої, просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач всудове засідання не з`явилася, надала до суду заяву\~про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Частиною 4\~ст. 206 ЦПК України\~встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2017 року по 12 вересня 2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Сторонами визнано, та підтверджується матеріалами справи, що в період шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність\~двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,3 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м., яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В. Ринкова вартість частини двокімнатної квартири, розташованої на п`ятому поверсі п`ятиповерхового панельного житлового будинку в [ADDRESS] на січень 2024 року складає 140\~000,00 -150\~000,00 грн., що підтверджується повідомленням судового експерта [PERSON] , від 26.01.2024. Стаття 57 СК України\~дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя, зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч. 1\~ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2\~ст.\~60\~СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 Сімейного кодексу України\~передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 22-24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року\~Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК\~та\~ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. У разі неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3\~ст.325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4\~ст.65 СК України). Конструкція норми статті 60\~СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та у справі № 6-399цс17 від 05.04.2017 року, та ВС у справі 295/4650/14-ц від 19.02.2018. Отже, з урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , та підлягає поділу між сторонам в рівних частках. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , та передання ключів від квартири відповідачу та вселення в квартиру, суд зазначає наступне. Відповідно до талону-повідомлення ЄО № 2242 про прийняття і реєстрацію заяви від [PERSON] 27.01.2024 о 09:59 надійшло повідомлення зі служби 102, що27.01.2024 за адресою: [ADDRESS] , колишня дружина змінила замки в квартирі. За змістом статей\~317,\~319,\~321,\~358,\~391\~Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом наведених положень закону право користування вищезазаначеною квартирою належить [PERSON] , як співвласнику цієї квартири. Відповідно до положень\~ст.\~11-13\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, повне визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved