Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 лютого 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 26207000460372 про встановлення кредитного ліміту, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) у вигляді кредитної лінії в сумі 56 000 грн. строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією з оплатою процентів в розмірі 48,00% річних за строкову заборгованість і в розмірі 56,00% річних - за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 2% від фактичної заборгованості за кредитом станом на останній банківський день поточного місяця. АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 56\~000 грн. встановленому договором. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 12 липня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 141 781,84 грн., яка складається з: 52 371,11 грн. - залишок простроченого кредиту; 73590,22 грн. - залишок прострочених відсотків; 15 820,51 грн. - залишок прострочених комісій, що вбачається з виписок з особового рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за кредитним договором. 12 липня 2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) уклали договір факторингу №12/07/23, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 142 539,43 грн. 06 березня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 06/03/24, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача за кредитним договором у сумі 142 539,43 грн. В ході факторингового ланцюгу право вимоги перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до боржника в розмірі 142 539,43 грн., не дивлячись на вказану суму позивач стягує меншу суму, а саме в розмірі 141 781,84 грн. відповідно до розрахунку заборгованості та виписок з особового рахунку. Позивач належним чином повідомив боржника про заборгованість за кредитним договором № 26207000460372 від 17 лютого 2020 року, а саме 20 березня 2024 року відправив лист-повідомлення про погашення кредиту, зазначивши про намір стягнення заборгованості в судовому порядку, якщо це не буде здійснено. Проте, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Оскільки відповідач не виконав умови договору та не погасив заборгованість представник позивача звернувся до суду з цією позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 26207000460372 від 17 лютого 2020 року у розмірі 141 781,84 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4\~500 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у позовній заяві просив позовні вимоги задовольнити, розглядати справу без участі їх представника та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128,130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 27 серпня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17 лютого 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір №26207000460372 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до умов якого максимальний ліміт кредитної лінії на дату укладення договору про встановлення кредитного ліміту становив - 200 000,00 грн.; строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 56,00%. (а. с. 20). В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, який також було підписано [PERSON] 17 лютого 2020 року, в якому була надана інформація, зокрема, ліміт кредиту 50\~000 грн., строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, реальна річна процентна ставка - 56,00% (а. с.21). Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування вказаними коштами підтверджується долученими до справи виписками по особовому рахунку [PERSON] в АТ «Банк Кредит Дніпро» з 17 лютого 2020 року по 11 липня 2023 року (а. с. 10-19, 22-55). Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 11 липня 2023 року за кредитним договором №26207000460372 від 17 лютого 2020 року обліковується заборгованість в сумі 141\~781,84 грн., з яких: залишок простроченого кредиту 52\~371,11 грн., залишок прострочених відсотків 73\~590,22 грн., залишок прострочених комісій 15\~820,51 грн. (а. с.58-59). Судом також встановлено, що 12 липня 2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №12/07/23, за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1 (а. с. 105-112). З витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 12/07/23 від 12 липня 2023 року судом встановлено, що від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 26207000460372 від 17 лютого 2020 року на загальну суму 142\~539,43 грн. (а. с. 122-123). В подальшому, на підставі договору факторингу № 06/03/24, укладеного 06 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 26207000460372 від 17 лютого 2020 на суму 142539,43 грн., що також підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з реєстру боржників від 06 березня 2024 року до договору факторингу № 06/03/24 від 06 березня 2024 року (а. с. 95, 96, 114-118). Матеріалами справи також підтверджено, що ТОВ «Юніт Капітал» було направлено на адресу відповідача 20 березня 2024 року повідомлення вих. № 25770520921/ВМ від 18 березня 2024 року про відступлення права вимоги, погашення кредитної заборгованості, із зазначенням про намір стягнення заборгованості в судовому порядку (а. с. 98-99). Частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Звертаючись із позовом до суду, представник ТОВ «Юніт Капітал» посилався на те, що позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] на підставі договору факторингу № 06/03/24, який укладено 06 березня 2024 року, що підтверджується наявними у справі доказами. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтями 1046, 1049 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Крім того, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Отже, судом встановлено факти укладення між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 26207000460372 про встановлення кредитного ліміту від 17 лютого 2020 року, отримання відповідачем коштів за умовами кредитного договору і користування вказаними коштами, а також беручи до уваги факт непогашення відповідачем заборгованості за зазначеним кредитним договором, суд дійшов висновку про доведеність факту укладення вказаного договору. Більш того, існування заборгованості у відповідача за кредитним договором № 26207000460372 від 17 лютого 2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовано відповідачем. При цьому суд також приймає до уваги ту обставину, що АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило право вимоги щодо заборгованості відповідача за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу відступило право вимоги ТОВ «Юніт Капітал», і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 513 ЦК України. Також суд враховує, що позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором саме в розмірі 141\~781,84 грн., а не в розмірі 142\~539,43 грн., як зазначено в наданих стороною позивача документах на підтвердження переходу права вимоги. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4 500 грн., що підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 06 березня 2024 року, який укладений між АБ «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Тараненка А.І., який діє на підставі статуту, та ТОВ «Юніт Капітал»; свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24 квітня 2012 року; довіреністю ТОВ «Юніт Капітал» від 22 лютого 2024 року; додатковою угодою № 1 від 06 березня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 06032024 від 06 березня 2024 року; додатковою угодою від 20 травня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 06032024 від 06 березня 2024 року; актом прийому-передачі наданих послуг від 20 травня 2024 року до договору №06032024 про надання правничої допомоги від 06 березня 2024 року з детальним переліком наданих юридичних послуг та кількістю витраченого адвокатом часу на загальну суму 4\~500 грн. (а. с. 101-102, 119-121, 139-143).

Outcome: approved