Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить визнати за ним право власності на нежитлову будівлю (телятник) по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він є пайовиком Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Войславичі» (надалі ПП «Приватна агрофірма «Войславичі»). Зборами членів Об`єднання співвласників цілісного майнового комплексу «Войславичі» вирішено та проголосовано за виділення йому у власність викуплених майнових свідоцтв вищевказаного нежитлового приміщення (телятника) вартістю 52863,41грн. Оскільки реєстрацію права власності на вказане майно за ПП «Приватна агрофірма «Войславичі» та видачу свідоцтв про право власності вказному підприємству не було проведено, що є перешкодою реєстрації за ним права власності на виділене йому майно. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення спору покликався на розсуд суду. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними зборами членів Об`єднання співвласників цілісного майнового комплексу «Войславичі» вирішено виділити позивачу [PERSON] , окрім іншого,\~ телятник вартістю 52863,41грн., що встановлено з витягу з протоколу №3 від 06.11.2018р. Відповідно до акту від 27.11.2018р. позивачу [PERSON] передано нежитлову будівлю телятник в рахунок майнового паю в розмірі 52863,41грн. З технічного паспорта, витягу з Реєстру будівельної діяльності, ідентифікатора об`єкта будівництва, наказу №7/2024 від 094.03.2024р.\~ встановлено, що спірна нежитлова будівля (телятник) розташована по [ADDRESS] , площа даної будівлі становить 423,40кв.м та даній будівлі присвоєно реєстраційний номер як об`єкту будівництва. З довідки №1029 від 22.02.2024р. встановлено, що реєстрація права власності на нежитлову будівлю (телятник) по [ADDRESS] не проводилася. Також. з витягу встановлено, що діяльність ПП «Приватна агрофірма «Войславичі» припинена. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакціях від 07.10.2005 р. та від 13.11.2009 р.) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Відповідно до ст. 19 цього Закону до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити, зокрема: будівлі, споруди, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 20 цього Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, у тому числі господарські будівлі і споруди, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно п.7 ст.31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам. Відповідно до п.2 ст.33 даного Закону, після задоволення вимог кредиторів паї членів підприємства видаються їм натурою або грошима чи цінними паперами. Відповідно до п.3.2 Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств (наказ Міністерства аграрної політики України від 20.05.2008 р. № 315)\~ рішення про використання майна, що перебуває у спільній частковій власності, приймається загальними зборами співвласників. Поряд із цим, відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» відомостями про об`єкт нерухомого майна (для закінчених будівництвом об`єктів), що вносяться до Державного реєстру прав, є, зокрема, адреса нерухомого майна, що вносяться на підставі відомостей, отриманої з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва в порядку інформаційної взаємодії з такою системою. Аналогічне передбачено пп.2 п.29 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно (постанова КМУ від 26.10.2011 р. № 1141). За змістом ч.2 ст. 22-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до складу єдиної державної електронної системи входить, зокрема, Реєстр будівельної діяльності. Відповідно до ст.26-3 цього Закону адреса присвоюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради. Виконавчий орган сільської, селищної, міської районної у місті ради протягом 5-ти робочих днів з дня отримання повідомлення про необхідність присвоєння адреси об`єкту будівництва, зокрема, приймає рішення про присвоєння адреси та вносить інформацію про присвоєння адреси (у т.ч. рішення про присвоєння адреси) до Реєстру будівельної діяльності.\~\~\~ Адреса вважається присвоєною об`єкту з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності. [PERSON] реалізував своє право на отримання майна (телятника) взамін сертифікатів майнових паїв та це майно йому було передано на підставі акта приймання-передачі. Однак, на даний час позивач позбавлений змоги зареєструвати право власності на зазначене майно, оскільки така реєстрація за ПП «Приватна агрофірма «Войславичі» не була проведена до 01.01.2013р., а тому даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved