Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до\~ [PERSON] про поділ майна подружжя при розірванні шлюбу. Позов мотивовано тим, що з 30.10.2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2024 року був розірваний. У період шлюбу сторонами спільними зусиллями, за спільні кошти та власною працею було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходить на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , який введено в експлуатацію і який відповідно є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо добровільного розподілу спільного майна. Таким чином, позивач просив суд визнати майно земельну ділянку, кадастровий номер 052068100:01:001:0300, площею 0,12 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, адреса: [ADDRESS] . Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 9364611905101, житловий будинок літера «А», з господарськими будівлями і спорудами, загальної площею 84,1 кв.м, житловою площею 53,1 кв.м., сарай - літера «Б», погріб - літера п/Б, криниця №1, вигрібна яма - літера «в/я». Адреса - [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 936384205101 спільною сумісною власністю подружжя та поділити спільне сумісне майно подружжя та визнати: за позивачем - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/2 частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житлового будинку літера «А», загальною площею 84,1 кв.м, житловою площею 53,1 кв.м., сараю - літера «Б», погрібу - літера п/Б, криниці №1, вигрібної ями - літера «в/я», за адресою - [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 936384205101, визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 0520681000:01:001:0300, площею 0,12 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, за адресою [ADDRESS] . Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 9364611905101. Визнати за Відповідачкою - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/2 частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житлового будинку літера «А», загальною площею 84,1 кв.м, житловою площею 53,1 кв.м., сараю - літера «Б», погрібу - літера п/Б, криниці №1, вигрібної ями - літера «в/я», за адресою - [ADDRESS] . Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 936384205101, визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 0520681000:01:001:0300, площею 0,12 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, за адресою [ADDRESS] . Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 9364611905101. Стягнути з відповідачки понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 9\~084,00 грн., та за проведення експертної оцінки майна 1\~500,00 грн. \~ \~ Ухвалою\~суду від\~08.07.2024\~року відкрито\~провадження по\~справі за\~правилами загального\~позовного провадження. На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів. 21.08.2024 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просив суд в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, а саме: 1. житлового будинку літера «А», загальною площею 84,1 кв.м, житловою площею 53,1 кв.м., сараю - літера «Б», погрібу - літера п/Б, криниці №1, вигрібної ями - літера «в/я», який знаходиться за адресою - [ADDRESS] . 2. земельної ділянки кадастровий номер 0520681000:01:001:0300, площею 0,12 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідачки на його користь витрати по сплаті судіого збору у розмірі 9\~084,00 грн., заа проведення оцінки майна 1\~500,00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 12\~112,00 грн. У свою чергу, 02.09.2024 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відповідчка вказала, що позовні вимоги у частині поділу майна подружжя визнає у повному обсязі. При цьому, заперечує щодо стягнення з неї повного розміру судового збору, та просила суд повернути позивачу 50% сплаченого судового збору, заявлений розмір витрат на правову допомогу вважала неспівмірним із складністю справи та просила зменшити його розмір, щодо витрат на експертизу заперечувала. В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] заяву про зміну предмету позову підтримав у повному обсязі. Просив прийняти її до розгляду. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. У зв`язку з визнанням відповідачкою позовних вимог, просив суд повернути позивачу 50% сплаченого судового збору, іншу половину стягнути з відповідачки, стягнути з відповідачки витрати за проведення експертизи у сумі 1\~500,00 грн. Вказав, що від стягнення з відповідачки витрат на професійну допомогу позивач відмовляється. Відповідчка [PERSON] та її представник [PERSON] не заперечували щодо прийняття заяви про зміну предмету позову. Позовні вимоги відповідачка визнала. Просила суд повернути позивачу 50% сплаченого судового збору, не заперечувала щодо стягнення з неї витрат на проведення експертизи у розмірі 1\~500,00 грн. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначав про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.10.2001 року сторони спору зареєстрували шлюб, однак, за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2024 року шлюб між ними було розірвано (а.с.17-18). Відповідно до повторного Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.62). Відповідно до повторного Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.63). Згідно Свідоцтва про право власності від 27.01.2010 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.15). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право власності на земельні ділянку кадастровий номер 0520681000:01:001:0300, площею 0,12 га зареєстроване за [PERSON] , розмір частки 1. Право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, загальною площею 84,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.6-8). Відповідно до технічного паспорту садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] складається з прихожої 12.5 кв.м., кухня 11.8 кв.м., кімнати - 13.3 кв.м., кімнати 13.3 кв.м., кімнати 26.5 кв.м., комори 6.7 кв.м.. Всього по будинку - 84.1 кв.м. (а.с.9-14). Відповідно до Звіту про оцінку майна від 29.04.2024 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] власником якого є [PERSON] становить 3\~341\~664,00 грн. (а.с.19-44). Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України та ЦК України зокрема, в частині щодо права спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною 2 статті 60 СК України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Спірне нерухоме майно було придбано сторонами в справі під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Іншого судом не встановлено. Відповідно до ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задовоення позовних вимог у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України з огляду на визнання відповідачкою позову суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду за вимогу щодо поділу спірної квартири, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом за вимогу щодо поділу спільного майна, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Крім того, підлягає стягнення з відповідачки на користь позивача витрати за проведення експертної оцінки майна у розмірі 1\~500,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 08.05.2024 року. На підставі викладеного, згідно ст. ст.\~60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України ст. ст. 368, 372 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсний та поділ спільного майна подружжя,

Outcome: approved