Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання сина у розмірі по 1300 грн., щомісячно, на особистий рахунок дитини, відкритий у Філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк». Обґрунтовано позов тим, що [PERSON] звернулася до служби у справах дітей виконавчого комітету РМР із заявою від 30.05.2023, про влаштування малолітнього сина [PERSON] до КП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради, у зв`язку із перебуванням у складних життєвих обставинах та проходженням лікування із старшою дочкою [PERSON] , яка є дитиною із особливими потребами. 30.05.2023 відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 30.05.2023 №574-р малолітній [PERSON] був влаштований до КП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради. Батьки дитини не забрали дитину із закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо сина батьківського піклування. 25.01.2024 комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради прийняла рішення про звернення Служби у справах дітей виконавчого комітету РМР до суду з позовом про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Відповідачі не виконують батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини. Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою суду від 04.09.2024 позов, в частині позовних вимог до [PERSON] залишено без розгляду. У судовому засіданні представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову, подала відповідну письмову заяву про визнання позову. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 08.07.2024 виключено відомості про [PERSON] , як батька дитини з актового запису №908, про [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулася до служби у справах дітей виконавчого комітету РМР із заявою від 30.05.2023, про влаштування малолітнього сина [PERSON] до КП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічним ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради, у зв`язку із перебуванням у складних життєвих обставинах та проходженням лікування із старшою дочкою [PERSON] , яка є дитиною із особливими потребами. 30.05.2023 відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 30.05.2023 №574-р малолітній [PERSON] був влаштований до КП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічним ураженням ентральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради. Згідно висновку органу опіки та піклування №08-01-99/24 від 06.03.2024, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно сина [PERSON] . Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~Суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до\~статті 165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (Постанова Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц). Матеріалами справи знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє до неї батьківської турботи. З огляду на вищевикладені обставини, які підтверджуються належними та допустимими доказами, суд дійшов до переконливого висновку, що своєю поведінкою відповідач порушує вимоги\~ст. 150 СК України\~та не виконує обов`язки, які покладаються на батьків по вихованню та утриманню дитини, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що за умовами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умови ч. 2 ст. 166 СК України,\~\~особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини, в твердій грошовій сумі з розрахунку розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, в заявленому позивачем розмірі по 1300 грн., щомісячно. Саме такий розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності. Судом встановлено, що на ім`я неповнолітньої дитини в установі банку: Філія Рівненське обласне управління АТ „Ощадбанк" відкрито картковий рахунок в гривні України. Положенням ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~\~ Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3\~ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати в розмірі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved