Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

У травні 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. Позивач за змістом заявленого позову посилається на наступні обставини. З 02.04.2005 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі у період якого придбали квартиру [ADDRESS] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2022 шлюб між подружжям розірвано. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про поділ майна, позивач просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю , в порядку поділу майна визнати за позивачем та відповідачем по частини майна. Ухвалою суду від 15.05.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в підготовче судове засідання на 24.06.2024. Витребувано з Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" (ЄДРПОУ 03359836, адреса: 01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-В) належним чином засвідчені копії документів про право власності на квартиру [ADDRESS] . 29.05.2024 до суду надійшли витребувані судом документи. Ухвалою підготовчого судового засідання від 15.07.2024 справа призначена до розгляду по суті на 04.09.2024. В судове засідання сторони не прибули. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без участі. Відповідач надав клопотання про відкладення, посилаючись на те, що відсутній в Україні до моменту, коли матиме таку можливість. Суд вивчивши заяви сторін, зважаючи на ст. 223 ЦПК України, в якій вказано, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, враховуючи те, що відповідач зареєстрований в електронному суді та не надав відзив на позов, який подано через електронний суд, приходить до висновку про розгляд справи за наданими доказами. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 02.04.2005 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 162. В шлюбі народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 03.11.2022 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/11998/22-ц. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач посилається на те, що під час шлюбу сторонами як подружжям було придбано їхню спільну квартиру за адресою: [ADDRESS] , у якій було зроблено ремонт та створено сімейний затишок для комфортного проживання. Спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя як така, що була набута у шлюбі. Згоди щодо поділу майна між сторонами не досягнуто. З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України позивач разом з дітьми виїхала у Польщу, а відповідач вселив до спільної квартири подружжя свого родича, який перешкоджає позивачу доступі до квартири. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.01.2010, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованим в реєстрі № 71 відповідач придбав квартиру [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) доходу Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Слід зазначити, що стороною відповідача доводи та обґрунтування позову не спростовані, та не надано суду доказів на підтвердження придбання квартири за власні кошти, як і не надано доказів, які б унеможливлювали поділ квартири, як спільного майна подружжя. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що спірна квартира придбана в період шлюбу, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження, зокрема, придбання квартири за власні кошти, суд вважає, що позов про визнання за сторонами в порядку поділу спільного майна подружжя по 1/2 частин на квартиру [ADDRESS] за кожним, є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пдлягає стягненню з відповідача на користь позивача стягнути сплачений останньою судовий збір в розмірі 15140,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved