Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Сверлик О.В., звернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , жителя с. Доброполе Чортківського району Тернопільської області, батьківських прав відносно неї, [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги мотивує тим, що з 18 липня 2008 року її батьки перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року розірвано. На даний час її мати [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи та перебуває на лікуванні у Теребовлянському психоневрологічному будинку-інтернаті. Судовим наказом Бучацького районного суду від 12.02.2016 з її батька, [PERSON] , присуджені аліменти на її, [PERSON] , утримання в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.02.2016 і до досягнення нею повноліття. Оскільки батько не сплачував кошти на її утримання, з 10.06.2019 стягнення аліментів було припинено, заборгованість складала 17856,53 грн. Зауважує, що відповідач по справі не приймав і не приймає участі в її вихованні, не цікавиться її навчанням та потребами, її фізичним та морально-духовним розвитком, не бере участі в різних заходах та святах, не телефонував до класного керівника чи директора школи. З огляду на викладене, вважає, що таким чином відповідач самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку щодо її виховання та утримання. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Витребувано зі Служби у справах дітей Бучацької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Також витребувано з Бучацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копії актових записів про зміну імені відповідача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , з « [PERSON] » на « [PERSON] » та з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Сверлик О.В., будучи присутніми в підготовчому судовому засіданні, позов підтримала та просили такий задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, засобом зв`язку «Укрпошта» надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги, викладені в позовній заяві, визнає та просить такі задовольнити. Одночасно просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник Служби у справах дітей Бучацької міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу суду надійшла заява від начальника Служби у справах дітей Бучацької міської ради І.Пастушак, в якій вона просить цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав розглядати без участі їхнього представника. Висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету від 23 липня 2024 року №297 щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] підтримують повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] народилася [INFO] в с. Нові Петликівці Бучацького району Тернопільської області, її батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Новопетликівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 27 жовтня 2008 року. За даними актового запису про зміну імені №25 від 10 квітня 2009 року, сформованого відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище та ім`я на [PERSON] . Згідно актового запису про зміну імені №44 від 31 липня 2009 року, сформованого відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище та ім`я на [PERSON] . Як вбачається із судового наказу (справа №595/225/16-ц) від 12 лютого 2016 року, виданого Бучацьким районним судом Тернопільської області, вирішено стягнути із [PERSON] , [INFO] , жителя с. Доброполе Бучацького району Тернопільської області, непрацюючого, на користь [PERSON] , [INFO] , жительки с. Нові Петликівці Бучацького району Тернопільської області, аліменти на утримання дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 01 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року (справа №595/137/18) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 липня 2018 року Новопетликівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 07 - розірвано. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінено на « [PERSON] ». Як слідує з довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №438770, виданої Психоневрологічною міжрайонною спеціалізованою МСЕК Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи 11 березня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , встановлено другу групу інвалідності загального захворювання на строк до 01 березня 2025 року. Згідно довідки № 30 від 13 червня 2024 року, виданої Теребовлянським психоневрологічним будинком-інтернатом, [PERSON] , [INFO] , прописана, проживає та перебуває на повному державному забезпеченні у будинку-інтернаті в [ADDRESS] з 02 квітня 2021 року по теперішній час. За даними Витягу з реєстру Бучацької територіальної громади № 2022/001549597, сформованого 29 листопада 2022 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27 жовтня 2008 року. З довідки №28, виданої директором Новопетликівської гімназії Бучацької міської ради Тернопільської області 17 червня 2024 року, слідує, що батько випускниці 9-го класу Новопетликівської гімназії [PERSON] , яка навчалася в гімназії з 1-го по 9-ий клас, контакту з школою не підтримував, успішністю дитини не цікавився, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував, не забирав дитину зі школи, не цікавився її фізичним, духовним, моральним розвитком. Довідку видано на підставі інформації класного керівника 9-го класу [PERSON] про участь батька у шкільному житті дитини. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 28 червня 2024 року [PERSON] отримала дохід у 2023 року (код 126 - додаткове благо) в сумі 62,13 грн, джерело доходу - АТ «Універсал Банк», інша інформація про доходи [PERSON] , за період 4 квартали 2023 року - 1 квартал 2024 року, відсутня (дата формування відомостей 28.06.2024, №1903-24-01882). Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 25 липня 2024 року на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області надійшов висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради Тернопільської області № 297 від 23 липня 2024 року, з якого вбачається, що з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , Орган опіки та піклування Бучацької міської ради вважає, що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . За даними вищевказаного висновку, останні три роки вихованням та забезпеченням неповнолітньої [PERSON] займається бабуся, а батько, незважаючи на хворобу матері, участі в житті дівчинки не бере, не допомагає їй фінансово, не готує до самостійного життя, не цікавиться її життям та здоров`ям. Неповнолітня [PERSON] зверталася за консультацією до служби у справах дітей та неодноразово намагалася налагодити стосунки з біологічним батьком, однак це не дало позитивного результату. Таким чином, батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться з донькою, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За приписами ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню його неповнолітньої дочки. Зі слів позивачки, відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку щодо її виховання, оскільки зовсім не цікавиться нею, не допомагає їй фінансово, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Даних на спростування тверджень позивачки матеріали справи не містять, навпаки, відповідач [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що останній підтвердив у наданій суду заяві та просив задовольнити позовні вимоги. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу [PERSON] положення статті 169 Сімейного кодексу України про те, що він має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав після усунення умов, які стали підставою для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на те, що відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення в користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 164,165,180-183 СК України,

Outcome: approved