Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

В серпні 2024 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 13 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис №146. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області було зареєстровано шлюб між сторонами. Фактично між подружжям припинилися шлюбні відносини, шлюб має лише формальний характер. Почуття поваги одне до одного у подружжя було втрачено. Таким чином несумісність поглядів на життя, а також характерів створюють неможливість подальшого спільного проживання однією сім`єю. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Гурник В.О. в судове засідання надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Сідоров В.М. на адресу суду надіслали заяву про визнання позову та слухання справи у їх відсутності. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 серпня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між сторонами 13 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №146. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сторони тривалий проміжок часу не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо. За відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. За наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини, що узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремим один від одного життям, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved