Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка з вересня 2019 року проживає разом з ним. Вказуючи, що відповідач не цікавиться життям дочки, не відвідує її, не займається вихованням, матеріальної допомоги не надає, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини. Суддя своєю ухвалою від 26 березня 2024 року відкрила провадження у справі та призначила підготовче засідання. Суд своєю ухвалою від 03 червня 2024 року підготовче провадження закрив і справу призначив до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Бурлакова Н.В. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, вказували, що не заперечують проти заочного розгляду справи, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце цього засідання повідомлялася через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Відзив на позовну заяву не подала Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд своєю ухвалою від 27 серпня 2024 року постановив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши позивача [PERSON] , його представника адвоката Бурлакову Н.В., свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Звертаючись до суду із позовом, позивач, як на підставу своїх вимог, посилався на положення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України, відповідно до якого мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (стаття 12 Закон України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 15 вказаного Закону\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених\~статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого й умисного нехтування ними своїми обов`язками. За змістом наведених норм матеріального права предметом доказування у справах про позбавлення батьківських прав є наявність однієї із підстав або декількох підстав, передбачених частиною першою\~статті 164 СК України, - у розглядуваному випадку наявності факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, яке може проявлятися у вищенаведених діях і бездіяльності по відношенню до дітей. Як установив суд, що відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 10) [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є сторони: [PERSON] та [PERSON] . Турійський районний суд Волинської області заочним рішенням від 17 травня 2023 року визначив місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11-13). [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] у квартирі, яку орендує позивач на підставі договору оренди житлового приміщення від 22 лютого 2020 року (а. с. 14-16). Дитина до 29 серпня 2023 року навчалася у школі І-ІІІ ступенів № 225 Оболонського району м. Києва та її навчанням цікавився тільки її батько [PERSON] , а мати дитини [PERSON] жодного разу на зв`язок з учителями та адміністрацією закладу не виходила, що підтверджується довідкою цієї школи від 10 січня 2024 року №4 (а. с. 24). Крім того, згідно з довідкою ТзОВ «Стаді Груп ЛТД» від 07 лютого 2024 року дитина у період з 08 листопада 2022 року до 31 травня 2023 року відвідувала курси англійської мови та її навчальним процесом цікавився лише батько (а. с. 23). З 01 вересня 2023 року [PERSON] навчається в Київському міжнародному ліцеї «Стаді Екедемі», за навчання в якому сплачує її батько, і лише він цікавиться шкільним життям дитини (а.с. 27). Також батько дитини [PERSON] організовує її відпочинок та медичне забезпечення (а. с. 21, 22, 26). Вказані обставини підтверджуються також письмовими поясненнями свідка [PERSON] (а. с. 60, 171). В судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] також підтвердили, що лише батько дитини [PERSON] займається вихованням, навчанням та матеріальним забезпеченням дочки [PERSON] Марини, а мати дитини не приймає участі у її житті. Звертаючись із цим позовом до суду, позивач вказував на те, що відповідач з 2019 року проживає окремо від дочки, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Доказів на спростування вищевказаного відповідач до суду не надала. Аналіз наведених обставин в їх сукупності дає підстави для висновку, що відповідач фактично свідомо й умисно ухилилася та самоусунулася від виховання дочки та виконання батьківських обов`язків, переклавши їх на позивача, який й звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Така бездіяльність відповідача характеризує її з негативної сторони і як безвідповідальну матір, свідчить про відсутність у неї материнського почуття любові до рідної дитини, небажання виховувати і піклуватися про неї, а також суперечить загальновизнаним правилам і принципам співжиття і сімейних відносин. За змістом\~статті 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком органу опіки та піклування, що затверджений рішенням комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 07 травня 2024 року, є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , (а. с. 124). Суд погоджується із наявним у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя дитини і відповідача, акцентуванні уваги на невиконанні відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини та умисному ухиленні від виконання таких обов`язків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Факт неявки у судове засідання відповідача, яка достовірно знала про розгляд цієї справи, суд розцінює як небажання останньої відстоювати і захищати свої батьківські права щодо дитини та незацікавленість у відновленні й утриманні родинних стосунків з нею. Системний аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку про доведеність у цьому випадку факту умисного і свідомого ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та передбачених пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~правових підстав для застосування крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав щодо дитини, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні, утриманні, фізичному, психічному, соціальному та духовному розвитку дитини, не піклується про її зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги та любові, що в сукупності створює негативний вплив на дитину і призводить до шкідливих наслідків для її психіки та духовного розвитку. Відповідач не надала доказів, що вона вживає заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, цікавиться її станом здоров`я, виявляє будь-яку турботу про дитину, надає матеріальну підтримку, бере участь у вихованні дочки. Відповідач не спростувала доводів позивача про її небажання піклуватися про дитину, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відсутність заперечень проти позову та неявка відповідача в судове засідання свідчить про відсутність у неї інтересу до дитини та бажання змінити поведінку. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також, ураховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої, восьмої\~статті 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. За таких обставин справи та відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, а також враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки у зв`язку з умисним ухиленням від виконання батьківських обов`язків по її вихованню та свідомим нехтуванням своїми обов`язками. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає. Відповідно до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211.20 гривень. На підставі викладеного, статей\~7,\~19,\~164,\~165 СК України\~та

Outcome: approved