Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із позовом\~до відповідачки\~про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,20 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за межами населеного пункту, масив 1 (поле № [NUMBER] ), квартал 11, ділянка № [NUMBER] , цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, яке відкрилось після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . При зверненні позивача до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. З наведених обставин позивач звернувся з позовом до суду. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позову, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] , померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , помер [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; довідка Долинської сільської ради № 445 від 04.04.2018 р.; заповіт від 31.05.2012 р., згідно якого [PERSON] заповідав все своє майно сину [PERSON] ; архівний витяг з рішення 15-ї сесії ХХІ-ого скликання Долинської сільської ради народних депутатів від 23.09.1993 р.; рішення Ренійського районного суду Одеської області про визнання права власності на спадкове майно від 26.07.2018 р. № 510/1104/18; довідник показників нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні станом на 01.01.2023 р.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11.12.2023 р. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , бабуся сторін. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,20 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за межами населеного пункту, масив 1 (поле № [NUMBER] ), квартал 11, ділянка № [NUMBER] , цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства. [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у зв`язку з чим спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги був син [PERSON] (батько сторін). У встановлений законодавством строк [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак успадкував спадщину шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, на момент смерті спадкодавця піклувався та доглядав за матір`ю до дня її смерті, утримував житловий будинок, обробляв присадибну ділянку та сплачував комунальні платежі. Таким чином [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак не оформив її. 31.05.2012 р. [PERSON] залишив заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповідав сину [PERSON] (позивач). [INFO] [PERSON] помер. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 26.07.2018 р. (справа № 510/1104/18) за позивачем, після смерті батька [PERSON] , визнано право власності на нерухоме майно за заповітом, окрім вищезазначеної земельної ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При зверненні позивача до нотаріуса за оформленням спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Таким чином, позивач вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на спадщину, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує проти її прийняття позивачем, про що свідчить надана нею заява, яка знаходяться в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~вимог ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Згідно ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України, спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ці обставини встановлені рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 26.07.2018 р. (справа № 510/1104/18) та не потребують доказування відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] не заперечує про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, про що свідчить заява, яка знаходиться в матеріалах справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: approved