Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 13.07.2004 він уклав шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Северинівської сільської ради Таращанського району Київської області. Від цього шлюбу вони з відповідачем мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною його наміру розірвати шлюб вказує відсутність взаєморозуміння, байдужість до життя та проблем один одного, втрату почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, в результаті чого вони перестали бути родиною. Спроби примирення не дали позитивних наслідків. Майже півтора роки вони з відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам. Тому просить суд розірвати зареєстрований з відповідачкою шлюб. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2023 справа була передана за підсудністю до Таращанського районного суду Київської області (а.с.9, 10). 21.11.2023 суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення вказаних у ній недоліків (а.с.20-22). 24.11.2023 позивач подав через підсистему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками (а.с.25-41). 27.11.2023 суд постановив ухвалу, якою продовжив позивачу встановлений судом в ухвалі від 21.11.2023 процесуальний строк для усунення недоліків з підстав відсутності підтвердження про сплату судового збору (а.с.45-47). 28.11.2023 позивач подав до суду заяву про виконання ухвали від 27.11.2023 з підтвердженням сплати судового збору (а.с.50-52). Того ж дня, 28.11.2023 суд прийняв цю позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 15.12.2023 (а.с.54, 55). 15.12.2023 суд постановив ухвалу, якою зупинив провадження у справі за цим позовом до припинення перебування відповідачки [PERSON] у Збройних Силах України, що переведені на воєнний стан (а.с. 65, 66). 25.03.2024 Київським апеляційним судом постановлено ухвалу, якою задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 15.12.2023 і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 119-121). 04.07.2024 справа надійшла з Київського апеляційного суду до Таращанського районного суду Київської області і 15.07.2024 (після виходу головуючої судді з нарадчої кімнати) була передана судді для продовження розгляду (а.с. 125, 126). Того ж дня, 15.07.2024 суд постановив ухвалу, якою призначив судове засідання у цій справі на 24.07.2024 (а.с. 127). У зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідачки (згідно з відстеженням поштового відправлення по трекінгу - станом на 24.07.2024 відправлення перебувало в точці видачі), судове засідання було відкладено на 02.09.2024 (з урахуванням періоду щорічної основної відпустки судді з 29.07.2024 по 30.08.2024). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства. В прохальній частині позовної заяви просив розглянути цю справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі (а.с.29). Крім того, 29.08.2024 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Федоркіна А.В. з проханням проводити розгляд цієї справи без позивача та його представника. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 146, 151, 152). 05.12.2023 відповідачка подала до суду заяву про надання строку на примирення, в якій просила розглядати цю справу без її участі (а.с.60). За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 02.09.2024 суд постанови ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відмову в задоволенні заяви відповідачки [PERSON] про надання строку на примирення з огляду на тривалий строк перебування цієї справи в провадженні суду та фактичної наявності у сторін вдосталь часу (понад півроку) для реалізації примирення. При цьому, судом враховано відсутність у сторін неповнолітніх дітей. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Так, суд установив, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 13 липня 2004 року у виконавчому комітеті Северинівської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 5, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії повторно виданого 17.10.2023 Таращанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.37). Від цього шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії повторно виданого 17.10.2023 Таращанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.38). З матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстровані і фактично проживають за різними адресами (а.с. 7,8, 36). Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено положеннями ст. 24 СК України. За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя. Згідно ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою, оскільки бажає зареєструвати новий шлюб. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідачка виявила бажання примиритись, однак, протягом понад півроку (з дня постановлення ухвали про зупинення провадження у справі 15.12.2023 по день розгляду справи) намір не реалізувала. Згідно з положеннями частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом було установлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя сторін не склалось та припинене. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка як одного з подружжя і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між ними слід припинити шляхом його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, при повному задоволенні позову з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 гривень, сплата якого документально підтверджена (а.с.52). Враховуючи наведене та

Outcome: approved