Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

19.04.2024 орган опіки та піклування виконавчого комітету Новояворівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.01.2023 працівниками служби у справах дітей Новояворівської міської ради був здійснений візит за місцем проживанням відповідачки та її малолітньої доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з метою обстеження умов проживання, про що було складено відповідний акт. На момент обстеження в квартирі було брудно, посуд не митий, продукти харчування відсутні. Для виховання та розвитку дитини створено неналежні умови. Дитина недоглянута, брудна, були ознаки занедбаності. Наказом служби у справах дітей Новояворівської міської ради від 01.02.2023 №2/02-01 [PERSON] було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 02.02.2023 працівниками служби у справах дітей та центру надання соціальних послуг Новояворівської міської ради було здійснено повторний візит за місцем проживання відповідачки, про що було складено відповідний акт, за результатами якого умови проживання та догляд за дитиною тільки погіршились. Згідно із заяви [PERSON] від 10.05.2023 та через важке матеріальне становище, розпорядженням Новояворівського міського голови від 10.05.2023 №94 малолітню дитину було влаштовано в Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки», де вона перебувала по 08.12.2023. Після чого, на підставі заяви матері від 04.12.2023 у зв`язку з важким матеріальним становищем та з метою реалізації права дитини на сімейну форму виховання, рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 06.12.2023 №681 [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , де дитина перебуває на даний час. За час перебування [PERSON] в будинку дитини та в сім`ї патронатного вихователя мати не покращила умов для проживання дитини з нею, що підтверджується актами обстеження умов проживання від 15.08.2023 та від 15.12.2023, не працевлаштувалась, окрім того наявні великі борги за комунальні послуги. Коли виникло питання про продовження терміну перебування [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя, мати на засідання міждисциплінарної команди 06.03.2024 не з`явилась, на телефонні дзвінки не відповідала, двері працівникам служби у справах дітей не відчиняла. З серпня 2023 року сім`я [PERSON] отримувала соціальні послуги інформування, консультування, натуральну допомогу. З матір`ю проводились профілактичні розмови щодо створення безпечних та комфортних умов для проживання дитини, належного виконання нею батьківських обов`язків. Проте, мати ігнорувала та не прислухалася до порад фахівців, не працевлаштувалася, не зверталася у Новояворівський міський центр зайнятості. Окрім того [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначені факти, в сукупності, свідчать про ухилення відповідачки від виховання своєї дитини, свідоме нехтуванні батьківськими обов`язками. З метою забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку та стягувати з неї аліменти на утримання дитини. Ухвалою судді від 24.04.2024 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.08.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача Новояворівської міської ради, як органу опіки та піклування, Фульмес Т.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково повідомив, що відповідачці надавались соціальні послуги інформування, з нею проводилась профілактича робота щодо незадовільного стану дитини та погане виховання дитини, однак остання жодних належних для себе висновків не зробила. На даний час вона не працевлаштувалася, не стала на облік в органи зайнятості, в квартирі брудно. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечила, пояснила, що має намір виправитися та хоче належним чином дбати про свою дитину. Просила не позбавляти її батьківських прав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її неповнолітніх дітей, орган опіки та піклування посилається, зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Новояворівської міської ради 26.10.2022, про складено відповідний актовий запис № 327. Згідно з інформаційного листа Яворівського відділу ДРАЦС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 53/32.27-04-06 від 23.02.2023, в актовому записі про народження [PERSON] відомості про батька [PERSON] було зареєстровано відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] складеного 23.01.2023 комісією спеціалістів СуСДНМР вбачається, що було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання в квартирі [ADDRESS] . В ході проведення обстеження встановлено, що в даній квартирі проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дана сім`я проживає у квартирі, яка складається з 2 кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати. На момент візиту, умови проживання були незадовільні, в квартирі брудно, посуд не митий, продукти харчування відсутні, відчувається неприємний запах. Для виховання та розвитку дитини створено неналежні умови, дитячого харчування є в недостатній кількості. Дитина недоглянута, брудна, є ознаки занедбаності. В сім`ї панує напружена атмосфера. Наказом №2/02-01 від 01.02.2023 служби у справах дітей Новояворівської міської ради, дитину [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов, складеного 02.02.2023 комісією спеціалістів ЦНСП НМР повторно було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] . В ході проведення обстеження встановлено, що, умови проживання в квартирі [ADDRESS] - незадовільні, не дотримуються соціально-гігієнічні норми, тхне сирістю, посуд брудний, пустий холодильник. Для розвитку дитини створено неналежні умови. Розпорядженням міського голови Новояворівської міської ради №94 від 10.05.2023, розглянувши заяву [PERSON] , визначено влаштувати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки». 04.12.2023 відповідачка звернулася із заявою до голови Новояворівської мської ради, за змістом якої просила влаштувати її доньку [PERSON] у сім`ю патронатного вихователя, також зобов`язалася завершити косметичний ремонт квартири, створти належні умови для виховання доньки, влаштуватись на роботу. Рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 06.12.2023 №681, на підставі заяви матері від 04.12.2023, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини та з метою реалізації права дитини на сімейну форму виховання, [PERSON] з 08.12.2023 було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . З актів обстеження житлово-побутових умов проживання складених 15.08.2023 та 15.12.2023 комісією спеціалістів СуСД НМР вбачається, що повторно було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] . В ході проведення обстеження встановлено, що для проживання дитини належні умови не створені. Згідно з листа центру надання соціальних послуг Новояворівської міської ради від 28.02.2024 №26 сім`я [PERSON] , жительки [ADDRESS] перебувала під соціальним супроводом з 15.03.2023 по 11.07.2023. Даний випадок класифікували, як середньої складності, оскільки мати не виконувала своїх батьківських обов`язків по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , не турбувалася про її здоров`я, фізичний та психічний розвиток, не дотримувалася санітарно-гігієнічних умов в помешканні. [PERSON] потребувала допомоги фахівців. Відповідно до плану соціального супроводу сім`ї, не всі завдання отримувачем соціальних послуг були виконані. З серпня 2023 року сім`я отримувала соціальні послуги інформування, консультування, натуральну допомогу. Проте, мати ігнорувала та не прислухалася до порад фахівців, не працевлаштувалася, не зверталася у Новояворівський міський центр зайнятості. За інформацією з житлово-комунальних установ, сім`я має 42567,6 грн заборгованості за надані комунальні послуги. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 09.02.2022 у справі №944/5975/21 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнено з неї на користь Новояворівської міської ради, як органу опіки та піклування, аліменти на утримання дітей. Згідно з висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] затвердженого рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 20.03.2024 №215, Новояворівською міською радою, як органом опіки та піклування, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи докази по справі суд дійшов висновку, що відповідачка по справі самоусунулася від реалізації своїх батьківських прав. Зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як свідоме ухилення [PERSON] від батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дочки, що передбачене ст.150 СК України. Враховуючи те, що на час розгляду справи, відповідачкою не надано належних доказів на підтвердження зміни поведінки щодо виховання та належного утримання дитини, виходячи з найкращих інтересів малолітньої [PERSON] , суд вважає, що позов цій частині є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. Окрім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21). За приписами ст.169 СК України, поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. В силу ч.2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181, ст. 184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з наведених норм та враховуючи обставини того, що відповідач, будучи працездатною, ухиляються від утримання дочки, а позбавлення батьківських прав не позбавляє її обов`язку утримувати дитини до досягнення нею повноліття, а тому вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі встановленому законодавством, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved