Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.09.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського управління юстиції Донецької області, з актовим записом за № 271. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.09.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння і різних поглядів на життя, шлюбні відносини між сторонами припинено з серпня 2020, взаємовідносини як подружжя не підтримують, взаємні права та обов`язки не здійснюють. Враховуючи викладене, позивач вважає, що в подальшому немає сенсу зберігати шлюб, у зв`язку з чим просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем, яке вона обрала під час державної реєстрації шлюбу. Ухвалою суду від 01.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач в судове засідання 28.08.2024 не з`явилась, до суду надійшло клопотання (вх. №41026 від 19.08.2024), відповідно до якого позов підтримує у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання 28.08.2024 не з`явився, до суду надійшла заява про визнання позову (вх. № 41777 від 23.08.2024), відповідно до якої відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] до [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.09.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 271, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 16). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.12.2016 року, виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1379 (а.с. 17). Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на сімейні цінності, права та обов`язки подружжя. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням позиції відповідача, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених в позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. За приписом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що позивачем було виявлено бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем, яке вона обрала під час реєстрації шлюбу, суд вважає за можливе, після розірвання шлюбу, залишити позивачу прізвище - « [PERSON] ». Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Питання розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому судом не вирішувалося. На підставі викладеного ст.ст. 206, 211, 259, 263-265, 268 ЦПК України

Outcome: approved