Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в обґрунтування зазначивши наступне. З відповідачем по справі [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2012 року. У період шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Їх спільне життя не склалося, з вересня 2013 року вони проживають окремо, син залишився проживати з нею. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2014 їх шлюб був розірваний, рішення суду набрало законної сили 22.08.2014. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2014 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2014 і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 10.11.2014. Постановою апеляційного суду Одеської області від 20.11.2018 залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2018 року, яким у задоволенні її позовних вимог до [PERSON] про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Постановою Верховного Суду від 21 травня 2020 року залишена без змін постанова апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року, якою усунуто [PERSON] перешкоди у спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] , визначивши наступний спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина - систематичні зустрічі батька з сином кожну першу та третю суботу місяця з 11 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин та кожну першу та третю неділю місяця з 11 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин. Рішення судів, яким їй було відмовлено у позбавленні батьківських прав ґрунтуються на тому, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання свого сина, відсутність негативних характеристик з місця проживання та роботи [PERSON] , відсутність з його боку схильності до насильства, відсутність інформації про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку із вживанням алкоголю або наркотичних засобів. Крім того, відповідач звернувся до уповноважених органів, а саме до органу опіки та піклування з метою захисту прав своєї дитини, та сприяння йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. Незважаючи на остаточне судове рішення про визначення способу участі батька у вихованні малолітнього сина, відповідач його не виконує, в житті сина участі не приймає та з дитиною не спілкується. Ініціювавши судовий спір про усунення перешкод у спілкуванні з сином та визначення способу участі батька, відповідач не здійснював дії, спрямовані на побачення зі своїм сином та налагодження спілкування з ним, навіть не отримував виконавчий лист по вказаній вище справі. Таким чином [PERSON] ставить власні інтереси вище ніж інтереси дитини, не має бажання та намагання зберегти свої батьківські права відносно малолітнього сина, його поведінка на краще не змінилася. Однією з підстав відмови їй в позові про позбавлення батьківських прав була сплата аліментів, але це обов`язок батька та є недостатнім для розвитку дитини, її виховання, формування у неї відчуття піклування з боку батька. В зв`язку з нехтуванням відповідачем своїми батьківськими правами вона вимушена знову звернутися до суду за захистом прав дитини. Вважає, що не відпали підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вони продовжують існувати. Син, [PERSON] проживає з нею та з її чоловіком [PERSON] , молодшими сестрою [PERSON] , [INFO] , та братом [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Дитина потребує особливої уваги та виховання, оскільки у неї в анамнезі є неврологічний діагноз: цереброастенічний синдром унаслідок травми під час пологів. Батько дитини, [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, життям його не цікавиться, не спілкується з дитиною, не проявляє до неї турботи та уваги, не цікавиться станом її здоров`я. Син вважає своїм батьком її чоловіка [PERSON] , який виховує його з одного року, називає його батьком. У її чоловіка склалися добрі стосунки з сином, вони разом виховують дитину, син росте та розвивається у повній родині. Вона та її чоловік турбуються про долю сина, [PERSON] , [INFO] , забезпечують його всім необхідним, створили для сина належні умови проживання, дбають про його виховання, навчання та розвиток. Ухилення відповідача від своїх батьківських обов`язків відносно до сина, на думку позивача, підтверджується письмовими доказами справи. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, рнокпп [NUMBER] , батьківськи прав у відношенні малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Усатюк О.В. до суду надійшов відзив, у якому вказує про те, що дійсно син сторін по справі [PERSON] проживає в новій родині своєї матері. Відповідач [PERSON] має бажання також брати участь в житті свого сина, однак особиста неприязнь [PERSON] до [PERSON] призвела до того, що відповідач перестав бачитися з сином через неможливість домовитися з позивачем [PERSON] про мирне врегулювання цього питання. Навіть маючи рішення суду - постанову апеляційного суду Одеської області від 17.05.2018 року, яку Верховний Суд своєю постановою від 21.05.2020 залишив без змін, відповідач не має можливості бачитися із сином. До червня 2020 року [PERSON] чинила перешкоди у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , що підтверджується судовим рішенням про усунення перешкод у спілкуванні з сином. Силою і примусом забирати сина [PERSON] на побачення [PERSON] у [PERSON] не може, так як хвилюється за емоційний стан дитини. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. на місяць. [PERSON] регулярно добровільно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] . Знаючи про проблеми зі здоров`ям [PERSON] , [PERSON] кожного разу страхує здоров`я сина, що підтверджується відповідними страховими полюсами. [PERSON] [PERSON] завжди повідомляє про страхування [PERSON] . Крім того, [PERSON] весною 2022 року виїхала разом з сином [PERSON] за межі України. З її слів вони проживають в Іспанії, там [PERSON] ходив до школи. Про повернення до України, якщо вони дійсно зараз знаходяться в Україні, [PERSON] ніхто не повідомив. [PERSON] з відповідачем спілкується виключно у мессенджері Телеграм або рекомендованим листом надсилає поштою кореспонденцію, якщо потрібно надати згоду на виїзд за кордон сину [PERSON] . [PERSON] кожного разу коли до нього зверталася [PERSON] , надавав таку згоду, вказуючи країни і терміни, які були необхідні позивачу. 04.06.2022 [PERSON] отримав повідомлення від [PERSON] про те, що вона із сином [PERSON] за кордоном, отримали прихисток тимчасовий, планують там знаходитися до червня 2024 року. В повідомленні наполягала, щоб [PERSON] відмовився від сина, повідомила в черговий раз, що [PERSON] ніколи не казали хто його батько і ніколи про це не збираються казати, щоб не порушувати емоційний стан дитини. Основний аргумент - для зміни прізвища сина [PERSON] , щоб він був на одному прізвищі зі своєю сестрою і братом. 24.02.2023 в месенджері Телеграм [PERSON] знову наполягала щоб [PERSON] відмовився від сина [PERSON] , тому що [PERSON] хоче сину змінити прізвище на [PERSON] . В черговий раз наголошувала на тому, щоб [PERSON] ніколи не травмував дитину своєю появою в його житті. [PERSON] дуже любить свого сина [PERSON] , має величезне бажання спілкуватися з сином, але з часу коли [PERSON] вдруге вийшла заміж, його усіляко обмежують у спілкуванні з сином [PERSON] , відповідач не має можливості приходити у будинок, де позивач проживає разом з новим чоловіком, а сина [PERSON] позивач [PERSON] не дозволяє брати, навіть на декілька годин: спочатку був маленький, потім - [PERSON] не знає достатньо добре відповідача, і без матері такі зустрічі не можуть відбуватися, а далі - відповідач травмує своєю появою сина, бо [PERSON] думає, що його батько [PERSON] , а зараз - «не з`являйся, тому що порушиш емоційний спокій дитини». Крім того, після 24.02.2022 позивач нібито виїхала з України разом із сином [PERSON] і проживає за межами України, де буде знаходитись до червня 2024 року (зі слів [PERSON] ). У відповідності до вимог чинного законодавства, практики Верховного Суду та ЄСПЛ, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, і тому допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, а також лише при наявності їх вини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків або зловживають такими, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною та антигромадською поведінкою. В позовній заяві не обґрунтовано, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідач намагався брати участь у житті дитини, регулярно сплачує аліменти на утримання сина, несе додаткові витрати на дитину. Вважає, що позивачем не доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини. Між батьками дитини існує тривалий конфлікт особистого характеру, який зачіпає і особистість самої дитини (мати проти того, щоб син [PERSON] знав [PERSON] , як свого батька). Сам факт зверненні відповідача до суду в 2016 році із позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні шляхом визначення способу участі батька у вихованні дитини свідчить про зацікавленість батька налагодити контакт з дитиною і приймати участь у її вихованні. Непорозуміння між батьками не може бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їхніх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Відповідач не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки, бажає спілкуватися та бачитися з дитиною - сином [PERSON] , не втратив інтересу до участі у вихованні сина та має намір на відновлення відносин з ним. Відповідач працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, користується авторитетом колег. [PERSON] завжди намагався налагодити контакт з дитиною та цікавився її життям, але був позбавлений можливості спілкування з дитиною і повноцінної участі у її вихованні через перешкоджання з боку матері дитини. У зв`язку із зазначеним просить відмовити у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Представник позивача [PERSON] - адвокат Колосовська Л.Л. направила на адресу суду відповідь на відзив, у якому зазначила про те, що із запереченнями відповідача категорично не погоджується. Відповідач зазначає про те, що він перестав бачитися з сином через неможливість домовитися з позивачем, навіть маючи рішення суду № 496/2970/16-ц від 21.05.2020. Відповідач не просто перестав бачитися з сином, як він вказує, а він взагалі його не бачив з того часу, як сину виповнився 1 рік, зараз сину 10 років. Ініціювавши судовий спір про усунення перешкод у спілкуванні з сином та визначення способу участі батька, відповідач не здійснював дії спрямовані на побачення із сином та налагодження спілкування з ним, навіть не отримував виконавчий лист по справі для примусового виконання рішення. Також нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками підтверджується висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , згідно якого, в тому числі, останній і не з`явився на виклик до органу опіки і піклування щодо розгляду питання доцільності позбавлення його батьківських прав. На думку позивача та її представника, вказані обставини свідчать про безвідповідальне ставлення відповідача до своїх обов`язків та ухилення від їх виконання. Крім сплати аліментів у батьків ще є обов`язки щодо виховання та розвитку дитини. Відповідач не приймає участь у вихованні та розвитку сина. Позивач та її чоловік займаються вихованням сина та щомісячно несуть витрати на утримання сина, які в рази перевищують розмір аліментів, які сплачує відповідач. Так, за відвідування сином Георгієм міжнародного ліцею «Стаді Екедемі Хай Скул», щомісячна плата складає 4800 євро + 990 євро адміністративний внесок; за відвідування групи плавання у ТОВ «Академія спорт» щомісячна плата складає 5370,00 грн. Також з метою розвитку та оздоровлення сина з 16.06.2023 по 29.06.2023 він перебував у таборі « Артек », вартість склала 24700,00 грн. Потреба у наданні перелічених доказів до відповіді на відзив виникла після отримання відзиву на позовну заяву, тому надати їх при зверненні до суду з позовом з об`єктивних підстав можливості не мала. Зазначаючи про проблеми зі здоров`ям сина, відповідач зазначає про те, що він постійно страхує [PERSON] та в підтвердження надає страхові поліси, але відповідач жодного разу не скористався вказаними полісами в інтересах сина, хоча син потребував медичної допомоги. Тобто лише сплата аліментів та страхування здоров`я сина на папері, при тому, що дитина дійсно потребувала такої допомоги, не достатньо. Відповідач вказує, що позивач проживає за межами України і буде знаходитися там до червня 2024 року, що не відповідає дійсності, оскільки вона знаходилася з дитиною за межами України на протязі шести місяців після початку війни, зараз проживає з сином в Україні за адресою, вказаною у позові. Щодо наданої відповідачем характеристики ТОВ «Судноплавна компанія «Укрферрі» від 27.09.2023, то ця характеристика стосується професійних якостей працівника [PERSON] та ніяким чином не характеризує відповідача, як люблячого батька, який піклується про свого сина [PERSON] . Відповідач вказує, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності їх вини. При цьому замовчує, що вона намагалася позбавити його батьківських прав відносно сина. Пройшло п`ять років з того часу, як судом їй було відмовлено у позбавленні батьківських прав [PERSON] , а поведінка батька у кращу сторону не змінилася. Зазначаючи про неможливість домовитися з нею, відповідач не довів зміну своєї поведінки щодо дитини, прагнення здійснювати належне піклування за сином, не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо сина. Вважає, що у порушення вимог ст. 150 СК України відповідач [PERSON] свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, дев`ять років не спілкується з сином, навіть при наявності рішення суду від 21 травня 2020 року, яким йому усунуто перешкоди у спілкуванні із сином та визначено спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина. Лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу спілкуватися з дитиною, бачитися з нею. У зв`язку з цим, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові. Зазначила про те, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] 2013 року народження, який з моменту розірвання їх шлюбу, а саме з 2013 року проживає з нею та знаходиться на її утриманні. У судовому порядку, крім розірвання їх шлюбу, було також вирішено питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина і розмір аліментів становить 1500 гривень. Єдиною участю батька у житті сина є саме виконання цього рішення суду та сплати аліментів на утримання дитини. Більше ніякої участі батько у житті дитини не бере. Син не знає відповідача як батька, оскільки з 1 року проживає з її чоловіком, якого і вважає своїм батьком і її чоловік хоче усиновити [PERSON] . Будь-яких перешкод для спілкування з сином вона відповідачу не чинила. Відповідач фактично самоусунувся від своїх батьківських обов`язків і сплачує лише аліменти на утримання сина. Дитина зі своїм рідним батьком не знайома, відповідач не вітає сина з днем народження, не цікавиться його життям. Син хворіє, відповідач при цьому жодної допомоги на лікування сина не надає. Відповідач лише один раз приходив до сина, коли йому було 2 роки. Більше жодним чином дитиною не цікавився, не приходив до ліцею де син навчається, не використовував страхові поліси, якими нібито страхує здоров`я дитини, але їх за призначенням не використовує, оскільки син хворіючи потребував би такої страховки. Раніше вона уже зверталася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , але у задоволенні позовних вимог було відмовлено, оскільки відповідач добровільно сплачує аліменти за рішенням суду. При цьому, відповідач з метою зімітувати зацікавленість у житті дитини, звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні малолітнього сина, але сам же це рішення не виконував, продовжуючи самоусунення від участі у житті дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові, вважає, що позивачем надано достатньо доказів, в підтвердження позовних вимог. Вважає, що матеріалами справи доведено, що відповідача самоусунувся від своїх батьківських обов`язків відносно його малолітнього сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням та інтересами. Єдиний виконуваний ним обов`язок як батька є добровільна сплата аліментів за рішенням суду і лише цей факт не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Відповідач у своєму відзиві зазначає, що не виконував примусово рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки хвилювався за емоційний стан дитини, але будь-яких підтверджуючих доказів того, що позивач дійсно чинила перешкоди у виконанні рішення суду не надає. Ним навіть не було взято виконавчий лист по цій справі. Крім того, відповідач запевняє, що турбуючись про здоров`я дитини, укладає страхові договори, але такі поліси не використовує за призначенням, коли дитина хворіє і дійсно потребує такої допомоги. Також маючи можливість прийти до дитини до ліцею де він навчається, навіть не цікавився у якому навчальному закладі дитина навчається. Не з`явився до органу опіки та піклування для вирішення питання щодо позбавлення його батьківських прав, вказуючи, що хворів, але підтверджуючого документу також надати не може. За вказаних обставин, вважає, що усі заперечення відповідача та його представника не мають підтверджень та доказів, у зв`язку з цим просить суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав це крайня, непопулярна міра, яка порушує не тільки права відповідача але і дитини. Відповідач має намір та бажання спілкуватися зі своїм сином, що підтверджує факт його звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні із сином, яке не виконувала саме позивач, не надаючи батькові можливості зустрічатися з сином. Відповідач же, діючи в інтересах дитини, зберігаючи його душевний спокій, не намагався силою виконувати таке рішення суду. Також, діючи в інтересах дитини, надавав нотаріальний дозвіл на виїзд дитини за кордон. Крім того, хвилюючись за здоров`я сина, постійно страхує здоров`я дитини, що підтверджується відповідними доказами. Позивач не бажає сину говорити, що саме відповідач є його рідним батьком і про це постійно наголошує. Вважає, що в діях її довірителя відсутні ознаки винної поведінки та ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Висновок органу опіки та піклування було зроблено без участі її довірителя, при тому, що не з`явився він на виклик, за станом здоров`я. Просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування Великодальницької сільської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у відсутність їх представника в зв`язку з навантаженістю органу опіки та піклування. Також зазначила, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] знаходиться в матеріалах справи. Суд, вислухавши, позивача, представника позивача, представника відповідача, врахувавши позицію представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч.1 та ч.5 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. У відповідності до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Судом встановлено, що позивач [PERSON] ) свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстьиції в Одеській області) Альона Юріївна та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис про народження № 55. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2014, яке набрало законної сили 22.08.2024, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 15.03.2023 за № 2023/002240988 та від 03.04.2023 за № 2023/002717220. Згідно відповіді КНП Усатівської сільської ради «Усатівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 20.03.2023 № 110 на адвокатський запит, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Батьками дитини є: мати [PERSON] , батько [PERSON] . Дитина перебуває на обліку в амбулаторії ЗПСМ в с. В.Дальник у сімейного лікаря з народження. За медичною допомогою дитина звертається завжди у супроводі матері [PERSON] . Виклики лікаря додому для огляду дитини, в разі її захворювання, здійснюються за адресою: [ADDRESS] , при цьому завжди присутня тільки мати дитини. Хронічними захворюваннями дитина не страждає. Знаходиться на «Д» обліку у невролога. Декларація на медичне обслуговування дитини була підписана з матір`ю дитини [PERSON] 21.07.2018. У відповідності до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2014 року, яке набрало законної сили 10.11.2014, з [PERSON] , 1984 року народження, уродженця м. Умань, Черкаської області, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , стягнуто на користь [PERSON] , 1990 року народження, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2014 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, Київським районним судом м. Одеси від 21.05.2018 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Виконавчий комітет Великодальницької сільської ради та Біляївська районна державна адміністрація Одеської області як органи опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав було відмовлено і вказане рішення було залишено в силі згідно постанови апеляційного суду Одеської області від 20.11.2018. При прийнятті такого рішення судами першої та апеляційної інстанції було взято до уваги активну позицію відповідача [PERSON] щодо захисту своїх батьківських прав, яка розцінена як його бажання спілкуватись з дитиною та брати участь в його вихованні, що виразилося у зверненні [PERSON] до суду з позовом щодо визначення способу його участі у вихованні дитини ще до звернення позивача [PERSON] до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Також було враховано, що [PERSON] сплачує аліменти та купує речі дитині. Згідно постанови Верховного Суду від 21 травня 2020 року було розглянуто касаційну скаргу [PERSON] на постанову апеляційного суду Одеської області від 17.05.2018, якою [PERSON] усунуто перешкоди у спілкуванні із сином [PERSON] , визначивши наступний спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина - систематичні зустрічі батька з сином кожну першу та третю суботу місяця з 11 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин та кожну першу та третю неділю місяця з 11 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин. Місце зустрічей необхідно вирішувати за спільною домовленістю батька та мати, виходячи з обставин, які склалися на дату зустрічі, вказане рішення апеляційної інстанції було залишено в силі. Відповідно до повідомлення Біляївського районного суду Одеської області від 07.04.2023, згідно матеріалів цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у вихованні шляхом визначення способу участі батька у вихованні дитини, відсутні будь-які заяви про отримання позивачем [PERSON] або його представником виконавчого листа по цій справі. Відповідно до психологічного висновку КНП «Дитячий консультативно-діагностичний центр імені академіка Д.Я.Резніка» від 06.03.2023, дослідивши в тому числі обстановку в сім`ї, зроблено висновок про те, що фізіологічний та психічний розвиток [PERSON] відповідає віковим нормам. Невротичних розладів на час обстеження не діагностується. Георгій має однаковий емоційний зв`язок з матір`ю та вітчимом [PERSON] та саме його сприймає як єдиного рідного батька. Наразі [PERSON] не готовий усвідомлювати інформацію про існування іншого батька. Згідно довідки Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області від 30.03.2023 № 347, до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , входять: чоловік - [PERSON] та діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У відповідності до повідомлення на адвокатський запит Великодальницького ліцею №1 Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , навчається у Великодальницькому ліцеї № 1 з 02 вересня 2019 року. Цікавляться навчанням та приймають участь у вихованні дитини, [PERSON] , бабуся, дідусь, мати [PERSON] та вітчим [PERSON] . Згідно характеристики наданої класним керівником [PERSON] , учня 4-В класу Великодальницького ліцею № 1, Георгій має авторитет серед товаришів, має багато друзів, добре навчається. Мати та вітчим приділяють належну увагу вихованню сина. Під час дистанційного навчання в умовах пандемії та війни в Україні, [PERSON] завжди виходив на зв`язок, постійно навчався проживаючи за кордоном. Дідусь, бабуся, мати та вітчим створюють гарні умови для навчання дитини, допомагають у навчанні. Разом відпочивають, що підтверджують світлини, якими завжди ділиться мати. Про [PERSON] хлопчик завжди говорить як про свого рідного батька. З рідним батьком, [PERSON] вона не знайома. Він не цікавиться навчанням дитини, ніколи не приїжджав до школи. Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Великодальницької сільської ради, діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , розглянувши заяву громадянки [PERSON] , [INFO] , витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини від 10 липня 2023 року, встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , а саме: [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2012 року. В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на повному забезпеченні у матері [PERSON] та вітчима [PERSON] . Малолітній [PERSON] сприймає вітчима [PERSON] як рідного батька. Згідно висновку практичного психолога КНП «Дитячий консультативно-діагностичний центр імені академіка Б.Я.Резніка» від 06.03.2023, [PERSON] не готовий усвідомити інформацію про існування іншого батька. Батькові [PERSON] судовим рішенням по справі від 21.05.2020 № 496/2970/16-ц було визначено спосіб участі у вихованні малолітнього сина, який його не виконує, в житті сина не приймає участі та не спілкується з дитиною. Служба у справах дітей Великодальницької сільської ради змогла вийти на зв`язок з [PERSON] 30.05.2023, після чого [PERSON] заблокував номер телефону спеціаліста служби. Службою у справах дітей Великодальницької сільської ради було направлено лист до Служби у справах дітей Таїровської селищної ради з проханням провести акт обстеження умов проживання батька за місцем його мешкання та дізнатися його думку щодо участі у вихованні сина. Служба у справах дітей Таїровської селищної ради надала відповідь, що [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає, при виїзді на адресу двері не відчинив. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату й час засідання. У зв`язку із зазначеним,

Outcome: approved