Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі-ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наступні обставини. 26.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №991520816. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. 31.12.2020 року додатковою угодою до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №170 від 25.01.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №991520816. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс»» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28788,09 грн., з яких: 6999,30 грн. сума заборгованості по основному боргу; 21788,79 грн. сума заборгованості по відсоткам. 15.06.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2030821. 19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21825 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12825 грн. сума заборгованості за процентами. 18.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0963139984. 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21794,99 грн., з яких: 2999,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18795 грн. сума заборгованості за відсотками. 14.10.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3701810505/741330. 12.08.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 року до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11520 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7520 грн. сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за вищевказаними кредитними договорами у загальному розмірі 83928,08 грн., яку представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача в повному об?ємі разом із понесеними позивачем судовими витратами в розмірі 2684 грн. 18.12.2023 року адвокат Поляк М.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ФК «ЄАПБ» про визнання кредитних договорів недійсними. На обгрунтування зустрічних позовних вимог представник відповідача за первісним позовом зазначала про те, що кредитні договори, якими ТОВ «ФК ЄАПБ» (як новий кредитор за договорами факторингу) обґрунтовує свої вимоги, є недійсними. Так, позивач за первісним позовом стверджує, що 26.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №991520816. Згідно з умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «СМАРТ» товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Також договором встановлено наступний порядок нарахування процентів за користування кредитом, а саме: «1.9. За користування Кредитом Позичальник зобов?язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п.1.7 Договору (30 днів від дати отримання кредиту, а саме до 25.09.2021р.) нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів і день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. 1.9.3. Якщо позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовується з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою Процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст.212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п.1.8. цього Договору. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього Договору.» Тобто кредитним договором №991520816 встановлена процентна ставка в розмірі 722,70 % процентів річних. З цього випливає, що умови даного договору суперечать положенням ч.1 ст.203 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Проспоживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів фінансових послуг». Згідно первісного позову 15.06.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №2030821. Відповідно до даного договору товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 9000 грн. Договором встановлено наступний порядок нарахування процентів за користування кредитом, а саме: «1.4. Тип процентної ставки - фіксована. 1.4.1. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: -у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація, відповідно до п.4.2. Договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Клієнта відбувається продовження строку кредиту на новий строк, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.3 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Клієнта лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором. Якщо Клієнт є учасником Програми лояльності - розмір зниженої процентної ставки, зазначений в Договорі, має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо Клієнт не є учасником Програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, з зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та немає юридичного змісту для Клієнта. 1.5. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою 44565,90% річних. 1.5.2. за зниженою ставкою 2457,61% річних.» Згідно з п.3.3. додаткових договорів до договору №2030821 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, які долучені до первісного позову відповідачем за зустрічним позовом, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Додаткового договору складає: 44565.90% річних. Так, кредитним договором №2030821 встановлена процентна ставка в розмірі 44565,70 % процентів річних. З цього випливає, що умови даного договору суперечать положенням ч.1 ст.203 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів фінансових послуг». Позивачем за первісним позовом вказується, що 18.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір позики №0963139984. Також вказується, що договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 18.10.2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0963139984 від 18.10.2021 року та отримання кредиту згідно Заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису Позичальника. Акцептом оферти від 18.10.2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0963139984/1 від 18.10.2021 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети №3860423 від 18.10.2021 року встановлено наступний порядок нарахування процентів за користування кредитом, а саме: «Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 16873,96% за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; Номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими Правилами; Номінальна річна відсоткова ставка 638,75% застосовується у випадках передбаченими Правилами». Отже, кредитним договором №0963139984 встановлена процентна ставка в розмірі 16873,96 % процентів річних. З цього випливає, що умови даного договору суперечать положенням ч.1 ст.203 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів фінансових послуг». Позивач за первісним позовом зазначає, що 14.10.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3701810505/741330. Договором встановлено наступний порядок нарахування процентів за користування кредитом, а саме: «1.3. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 547,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.». Таким чином, кредитним договором №3701810505/741330 встановлена процентна ставка в розмірі 547,5 % процентів річних. З цього випливає, що умови даного договору суперечать положенням ч.1 ст.203 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів фінансових послуг». Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п.5 ч.3 ст.18 Закону). Отже, згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналогічні вимоги закріплені і Законами України «Про захист прав споживачів фінансових послуг» та «Про споживче кредитування». Положення оспорюваних договорів щодо встановлення сторонами річної реальної процентної ставки в розмірах: 722,70 %, 44565,70 %, 16873,96 %, 547,5 % є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Відтак є несправедливими оспорювані пункти кредитних договорів з огляду на те, що вони встановлюють вимогу зі сплати споживачем непропорційно великої суми процентної ставки у разі невиконання ним зобов`язань за договорами та застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Вимоги про нарахування та сплату процентів у розмірах: 722,70 %, 44565,70 %, 16873,96 %, 547,5 % річних за договорами споживчого кредиту, які є завищеними, не відповідають передбаченим у пункті шостому статті 3, частини третьої статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Вказана правова позиція міститься в постановах Верховного Суду у справах №754/6091/18 від 27.01.2020 року, №726/2129/16-ц від 29.01.2020 фоку, №204/5406/17 від 20.05.2020 року. Таким чином, вимога про нарахування та сплату реальної процентної ставки, яка є явно завищеною, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а тому кредитний договір є недійним та таким, що не підлягає виконанню. Окремо варто зазначити і те, що самостійною підставою для визнання оспорюваного договору недійсним є те, що відповідачем за зустрічним позовом не було належним чином ознайомлено позивачку за зустрічним позовом про умови і строки кредитного договору, оскільки доказів зворотного останнім не надано. При цьому укладений кредитний договір є таким, що порушує частину другу статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та частину другу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки фактично працівники мікрокредитних установ при видачі кредиту не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та ризиками. Відсутнє будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення позивача з такою інформацією. Більше того, жодного доказу отримання [PERSON] грошових коштів за оспорюваними договорами позики відповідачем за зустрічним позовом не надано. Таким чином, кредитні договори, якими ТОВ «ФК ЄАПБ», як новий кредитор за договорами факторингу, обґрунтовує свої вимоги, є недійсними з огляду на порушення ч.2 ст.11 та п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», недотримання вимог щодо дотримання балансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи. Просила визнати недійсними кредитні договори №991520816 від 26.08.2021 року, №2030821 від 15.06.2021 року, №0963139984 від 18.10.2021 року, №3701810505/741330 від 14.10.2021 року. Ухвалою суду від 26.12.2023 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об?єднано в одне провадження з первісним позовом. Цією ж ухвалою здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. 18.01.2024 року представник відповідача за первісним позовом Поляк М.В. подала до суду відзив на первісну позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні первісних позовних вимог, посилаючись на те, що відомості вказані у кредитних договорах не підтверджують факту їх підписання відповідачем, а також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту отримання відповідачем у користування (позику) кредитних коштів. 22.01.2024 року представник позивача за первісним позовом [PERSON] подав до суду відповідь на відзив на первісну позовну заяву, у якій просив відзив на позовну заяву залишити без розгляду та задоволення, підтримавши заявлені первісні позовні вимоги в повному об`ємі. Вважає, що доводи представника відповідача, викладені у відзиві, є необгрунтованими, оскільки кредитні договори з відповідачем були укладені з дотриманням вимог ст.3, ст.638 ЦК України та положень Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Крім цього, вважає, що доводи, які викладені представником відповідача у відзиві, спростовуються наявними матеріалами справи, а саме розрахунками заборгованості, з яких вбачається, що відповідачем частково погашалася заборгованість за вказаними кредитними договорами. 29.01.2024 року представник відповідача за первісним позовом Поляк М.В. подала до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких підтримала викладені нею доводи у відзиві на позов та заперечила щодо доводів представника позивача за первісним позовом, зазначені ним у поданій відповіді на відзив. При цьому, вказувала на те, що позивачем не підтверджено своїх позовних вимог первинними документами, оформленими відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а також не доведено реальність укладення електронних договорів та наявності між сторонами відносин позики. Ухвалою суду від 22.05.2024 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Європейська кредитна група». Представник позивача Миколаєнко В.М., будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи до суду не з`явився. У поданому до суду 21.05.2024 року клопотанні просила на підставі наявних у справі доказів позов задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та її представник Поляк М.В. , які були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подала до суду клопотання, у якому просила розгляд справи провести за її відсутності та відсутності відповідача [PERSON] . Крім цього, у поданому клопотанні заперечила щодо задоволення первісних позовних вимог та підтримала в повному об`ємі заявлені зустрічні вимоги. Представники третіх осіб ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Європейська кредитна група», які були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Аухімік О.О. у поданих письмових поясненнях на зустрічний позов з наведених у них підстав просив зустрічну позовну заяву залишити без задоволення. Представник ТОВ «Лінеура Україна» Герасимчук І.А. просив врахувати подані ним письмові пояснення при розгляді справи. Треті особи ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Європейська кредитна група» письмові пояснення до суду не подали. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та обставини, на які посилається представник відповідача як на підставу своїх заперечень, суд вважає, що первісний позов є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 26.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №991520816 (а.с.10-14 Т.1). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. 31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.15-17 Т.1). Відповідно до реєстру боржників №170 від 25.01.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №991520816 (а.с.200 Т.1). 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс»» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.18-19 Т.1). Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28788,09 грн. (а.с.20 Т.1). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2023 року становить 28788,09 грн., з яких: 6999,30 грн. сума заборгованості по основному боргу; 21788,79 грн. сума заборгованості по відсоткам (а.с.21 Т.1). За умовами вказаного Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «СМАРТ» товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно п.1.3. Договору кредитодавець надає перший транш в сумі 7000 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 25.09.2021 року. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 25.09.2021 року (п.1.7). Згідно п.1.9. Договору за користування кредитом позичальник зобов?язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п.1.7 Договору (30 днів від дати отримання кредиту, а саме до 25.09.2021р.) нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів і день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. 1.9.3. Якщо позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовується з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою Процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст.212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п.1.8. цього Договору. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього Договору.» Як вбачається із розрахунку заборгованості, вказаним кредитним договором передбачено суму кредиту - 7000 грн., відсотки за користування кредитними коштами - 20,30 грн. та строк, на який надано кредит - 30 днів. (а.с.184-186 Т.1). Крім цього, як встановлено із вказаного розрахунку заборгованості, відповідач за вказаним кредитним договором 25.09.2021 року погасив нараховані відсотки в розмірі 21 грн. 15.06.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2030821 та додаткові договори до нього від 30.06.2021 року, від 16.07.2021 року, від 01.08.2021 року, від 17.08.2021 року, від 02.09.2021 року, від 02.10.2021 року, від 18.10.2021 року, від 02.11.2021 року, від 18.11.2021 року, від 10.12.2021 року (а.с.26-72 Т.1). 19.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19072023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.73-75 Т.1). Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21825 грн. (а.с.77 Т.1). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2023 року становить 21825 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12825 грн. сума заборгованості за процентами (а.с.78 Т.1). Відповідно до даного договору товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 9000 грн. Згідно п.1.3. Договору строк кредиту 15 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком 1 до цього договору. Договором встановлено наступний порядок нарахування процентів за користування кредитом, а саме: «1.4. Тип процентної ставки - фіксована. 1.4.1. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: -у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація, відповідно до п.4.2. Договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Клієнта відбувається продовження строку кредиту на новий строк, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.3 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Клієнта лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором. Якщо Клієнт є учасником Програми лояльності - розмір зниженої процентної ставки, зазначений в Договорі, має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо Клієнт не є учасником Програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, з зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та немає юридичного змісту для Клієнта. 1.5. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою 44565,90% річних. 1.5.2. за зниженою ставкою 2457,61% річних.» Згідно Додатку №1 до додаткового договору від 10.12.2021 року до кредитного договору №2030821 від 15.06.2021 року строк, на який надано кредит, - 15 днів; сума кредиту - 9000 грн.; сума нарахованих процентів за користування кредитом - 2565 грн.; Загальна вартість кредиту - 11565 грн. (а.с.116 Т.2). При цьому, як встановлено із розрахунку заборгованості, відповідач за вказаним кредитним договором та додатковим договором до нього 10.12.2021 року погасив нараховані проценти за користування кредитними кощтами в розмірі 3491 грн. 18.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0963139984 (а.с.85-87 Т.1). 24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.90-91 Т.1). Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21794,99 грн. (а.с.93 Т.1). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2023 року становить 21794,99 грн., з яких: 2999,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18795 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.94 Т.1). Вказаним Договором передбачено наступні умови: розмір кредиту - 3000 грн.; строк користування кредитом - 30 днів; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Згідно Додатку №1 до вказаного договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит»: дата видачі кредиту - 18.10.2021 року; дата повернення кредиту - 17.11.2021 року; кількість днів у розрахунковому періоді - 30; сума кредиту за договором - 3000 грн.; проценти за користування кредитом - 1575 грн.; загальна вартість кредиту - 4575 грн. (а.с.88 Т.1). Крім цього, як встановлено із розрахунку заборгованості, відповідач за вказаним кредитним договором 17.11.2021 року погасив нараховані проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1627,51 грн. (а.с.194-195 Т.1). 14.10.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3701810505/741330 (а.с.98-99 Т.1). 12.08.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.102-104 Т.1). Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 року до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11520 грн. (а.с.105 Т.1). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2023 року становить 11520 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7520 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.106 Т.1). Вказаним Договором передбачено наступні умови: розмір кредиту - 4000 грн.; строк користування кредитом - 30 днів, тобто до 12.11.2021 року; відсоткова ставка - 547,5 %річних від суми кредиту з розрахунку 1,5 % на добу; тип процентної ставки - фіксована. Згідно Додатку №1 до вказаного договору «Графік платежів»: дата видачі кредиту - 14.10.2021 року; дата повернення кредиту - 12.11.2021 року; кількість днів у розрахунковому періоді - 30; сума кредиту за договором - 4000 грн.; проценти за користування кредитом - 1800 грн.; загальна вартість кредиту - 5800 грн. (а.с.100 Т.1). Крім цього, як встановлено із розрахунку заборгованості, відповідач за вказаним кредитним договором 12.11.2021 року погасив нараховані проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1800 грн. (а.с.197-197 Т.1). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Приписами ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, із урахуванням вищевикладених обставин, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитних договорів. Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем у позовній заяві сумою заборгованості відповідача за кредитними договорами з таких підстав. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, а також враховуючи сплив визначених кредитними договорами строків кредитування, право кредитодавця, в тому числі позивача як нового кредитора, нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припинилося, у зв?язку з чим нарахування процентів за користування кредитами за такий період не відповідає вимогам закону. Разом з цим, частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом 3% річних або договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України). Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч.2 ст.625 ЦК України, тобто на рівні 3% річних. Позивач в свою чергу не заявляв такої вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, а тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за процентами, які нараховані поза строком кредитування, не ґрунтується на законі, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що із відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами договорів розмір заборгованості у вигляді тіла кредиту, передбаченого відповідними графіками, який становить за кредитним договором №991520816 від 26.08.2021 року в розмірі 7000 грн.; за кредитним договором №2030821 від 15.06.2021 року в розмірі 9000 грн. грн.; за кредитним договором №0963139984 від 18.10.2021 року в розмірі 3000 грн.; за кредитним договором №3701810505/741330 від 14.10.2021 року в розмірі 4000 грн., а всього 23000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За нормою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, згідно ст.628 ЦК України. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Будь-який вид договору, який укладається на підставі цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205, 207 ЦК України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитні договори були укладені в електронній формі, а тому на них поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Так, судом встановлено, що було укладено між Товариствами, а саме первісними кредиторами, та відповідачем [PERSON] вищевказані кредитні договори, які підписані електронним підписом відповідача, та на умовах визначених у вказаних договорах [PERSON] надавалися кредити, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання вказаних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у первісних кредиторів виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг Товариств, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту. Крім того, послідовність укладення вказаних договорів про надання позики передбачає, що без ознайомлення з умовами та тарифами, подальше укладення електронних договорів кредитів на сайті є неможливим. Таким чином, заповненням анкет-заяв позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредитів, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцями у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Оскільки договори були укладені в електронній формі та підписані електронним підписом, відповідно це спростовує доводи представника відповідача про те, що відомості вказані у кредитних договорах не підтверджують факту їх підписання відповідачем. Також необгрунтованими суд вважає доводи представника відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки вони спростовуються наявними у справі розрахунками заборгованості, з яких вбачається як отримання відповідачем кредитних коштів, так і сплату нею процентів за користування вказаними кредитними коштами. Щодо зустрічного позову [PERSON] про визнання кредитних договорів недійсними, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України від 15.11.2019 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідних для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Суд зазначає про те, що при укладенні оспорюваних кредитних договорів сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; на момент укладення правочину [PERSON] не заявила додаткових вимог щодо умов оспорюваних договорів та в подальшому виконувала їх умови. При цьому, позичальнику було надано інформацію щодо орієнтованої сукупної вартості кредитів, реальної процентної ставки, графіків погашення кредитів та умов кредитування. Отже, умови кредитного договору були доведені позичальнику у письмовому вигляді та містяться у тексті самих договорів кредиту, позичальник з такими умовами був ознайомлений та погодився з ними. Доказів того, що [PERSON] отримувала кредитні кошти на інших умовах, а ніж тих, котрі є стандартними для всіх клієнтів, а також на таких умовах, що є вкрай не вигідними та більш обтяжливими, до матеріалів справи не надано. Враховуючи встановлене вище, суд дійшов до переконання про те, що посилання [PERSON] на несправедливі умови кредитних договорів їх невідповідності принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на шкоду споживача, спростовуються змістом кредитних договорів та не узгоджуються з матеріалами справи. Разом зі тим, суд зазначає, що [PERSON] не була позбавлена можливості відповідно до пункту 7 паспорта споживача кредиту, що узгоджується з положеннями ст. 15 Закону України "Про споживче кредитування" та ч. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк [PERSON] не відмовилася від жодного із договорів, жодних заперечень щодо їх змісту не висловила, що свідчить про згоду з умовами укладених договорів. При цьому, суд вважає, що відповідачем за зустрічним позовом надані всі докази на підтвердження того, що спірні кредитні договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. З огляду на те, що спірні договори були укладені за участю і згодою позичальника, шляхом підписання електронним підписом, та відповідно не порушують жодного принципу договірних зобов`язань, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання кредитних договорів недійсними, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, а також враховуючи часткове задоволення первісних позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 735 грн. 53 коп.

Outcome: partial