Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

22 липня 2024 року представник позивача\~ [PERSON] - адвокат Любчич Василь Станіславович звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 15 квітня 2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склоалося через несумісність характерів, шлюбні стосунки між ними фактично припинено, проживають окремо в різних містах. На даний час вони з відповідачем розірвати шлюб не можуть. оскільки їхній дитині не виповнилося 1 року. Син [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати малолітнього сина, батьком якого він є. Крім того, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, а тому не має змоги працювати, самій їй складно забезпечувати себе і дитину. З наведених вище підстав, просить суд стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на\~\~ користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини [PERSON] , з якою проживає дитина, в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Ухвалою Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 24\~липня \~2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Станом на 03 вересня 2024 року відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надійшов. Від представника позивача [PERSON] адвоката Любчича В.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи,однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Крім того повідомлявся засобами мобільного зв`язку, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» щодо документу судова повістка про виклик до суду,яка доставлена останньому 26 липня 2024 року о 10:19 год. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовну вимоги підлягають до часткового задоволення. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявного в матеріалах справи\~. Також встановлено, що неповнолітній син [PERSON] , проживає разом з матір`ю, яка здійснює його виховання, догляд та матеріальне утримання. Статтею 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік»\~ встановлено\~прожитковий мінімум\~для дитини\~відповідного віку,\~який становить\~для дітей\~у віці\~до 6\~років \~2563 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень. Положеннями\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2\~ ст. 182 СК України\~слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом\~ ст. 141 СК України\~ батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання не з`явився,не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільного з позивачем сина, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина є обґрунтованими та такими, що базуються на нормах чинного сімейного законодавства України. В матеріалах справи відсутні дані про доходи відповідача, а тому, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні малолітнього сина, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у частці від доходу відповідача в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного висновку. Під час розгляду справи було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2023 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 316, про що в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб (а.с.11). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до ч.2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому у частині четвертій цієї ж статті визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не надав доказів, що є його обов`язком в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Крім того, суд враховує і відомості про особу відповідача, який є працездатного віку (1993 року народження), а отже може своєю працею отримувати дохід для утримання, в тому числі, дружини до досягнення сином [PERSON] ,\~ [INFO] 3-х років. Отже, оскільки позивач проживає з дитиною, яка не досягла 3-х річного віку, суд дійшов висновку, що вона має право на утримання від чоловіка у вигляді аліментів у грошовій формі, що відповідає приписам ч.2 ст.77 СК України. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останнім трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд вважає, що достатнім та належним розміром аліментів на утримання дружини буде 2 000,00 грн. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд керується засадами справедливості, добросовісності та розумності, а також відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України) суд враховує, що відповідач має працездатний вік, не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини, крім того відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину, та вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000 грн. щомісячно з дня подачі позову та до досягненням [PERSON] ,\~ [INFO] трьох років. На думку суду, визначений розмір є достатнім та належним розміром аліментів на утримання дружини. Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд врахував, що відповідно до ч.4\~ст. 84 СК України, необхідною умовою стягнення аліментів на утримання жінки є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1211, 20 грн. грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial