Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

08.07.2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що на даний час вона є пенсіонером за віком, непрацездатною особою із незадовільним станом здоров`я, який спричинено перенесеним інсультом. З огляду на наведене, вона потребує постійного лікування, придбання медикаментів та оздоровленні. Розмір її пенсії не забезпечує мінімальних базових потреб. Відповідач [PERSON] є її сином. Останній хоч і надає їй матеріальну допомогу, проте такає нерегулярною та незначною. Інший її син - [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи, ніде не працює та доходів не отримує, а тому жодної фінансової підтримки вона від нього не очікує. Враховуючи наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати із [PERSON] аліменти на її утримання, як непрацездатної матері, у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 08.07.2024 року та довічно. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що вона проживає разом зі своєї сином [PERSON] , невісткою та онуком. Відповідач в судовому засідання щодо задоволення позову не заперечував, просив врахувати, що на його утриманні перебуває два сини та дружина, на яких він сплачує аліменти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком, а тому вона, в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, ЗУ «Про державну соціальну допомогу непрацездатним особам», є непрацездатною особою. Зазначене підтверджується її пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , із терміном дії: довічно (а.с. 5). Відповідач [PERSON] є сином позивачки що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). У своєму позові [PERSON] зазначає, що вона, як непрацездатна особа, потребує матеріальної допомоги свого сина. Статтею 202 СК України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Статтею 204 СК України наведено перелік підстав, існування яких звільняє дочку, сина від обов`язку утримувати матір, батька. В ході розгляду справи встановлено, що будь-яких правових підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримувати свою непрацездатну матір не існує. Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 року у справі № 643/6735/20 (провадження № 61-1510св21) висловив правову позицію про те, що непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги, адже держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо. При цьому, потреба в отриманні матеріальної допомоги може доводитися, як у спосіб порівняння розміру доходів батьків із їх відповідністю розміру прожитковому мінімуму, встановленого законом (ч. 4 ст. 75 СК України), так і в інший спосіб, зокрема, з підстав передбачених статтею 203 СК України, відповідно до приписів якої дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі N 212/1055/18-ц, провадження N 61-2386сво19. Як було встановлено судом, відповідач є рідним сином позивачки, яка є непрацездатною особою. Як вбачається із довідки КП «МО Луцької МТГ» від 16.08.2023 року № 1195, [PERSON] 12.08.2023 року перенесла ішемічний інсульт у басейні правої середньої мозкової артерії із помірним лівобічним геміпарезом, дизартрією (а.с. 7). Суд вважає доведеним, що перенесений позивачкою ішемічний інсульт у похилому віці істотно вплинув на стан її здоров`я, у зв`язку з чим вона потребує постійного медикаментозного лікування та оздоровлення, яке вона, з огляду на розмір її пенсії (а.с. 9, 12-14) та базові побутові потреби, не здатна забезпечити самостійно. Натомість, відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває, на своєму утриманні має двох неповнолітніх дітей та дружину, а тому останній має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї непрацездатної матері. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, суд враховує встановлені у справі обставини, сімейне становище сторін види і розмір їхнього заробітку та доходу, непрацездатність позивачки та її потребу у матеріальній допомозі щодо забезпечення достатнього життєвого рівня та необхідних умов для існування, отримання необхідної медичної допомоги, інших додаткових втрат, які не покриваються сумами отриманої нею пенсії, а також матеріальне становище сина. Враховуючи принципи справедливості і пропорційності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня подання позову, і довічно. Ухвалюючи дане рішення, суд приймає до уваги й ту обставину, що у [PERSON] також є інший син - [PERSON] (а.с. 10), який, попри встановлення йому інвалідності ІІІ групи (а.с. 11), не є особою, котра повністю втратила працездатність, а сама по собі відсутність у нього заробітку, без наявних для цього об`єктивних причин, не скасовує для нього обов`язок по утриманню своєї непрацездатної матері. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за даною категорією справи, відповідач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як учасник бойових дій (а.с. 25), а тому, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі відносить на рахунок держави.

Outcome: partial