Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося 28.09.2022 до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за: кредитним договором № 17122-01/2021 від 28.01.2021 на підставі договору факторингу №11082021 від 11.08.2021 в розмірі 24000,00 грн., кредитним договором № 2465119937/635459 від 17.02.2021 на підставі договору про відступлення права вимоги № 2112022 від 21.01.2022 в розмірі 23113,00 грн. Позов обґрунтований тим, що між відповідачем [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» укладені зазначені вище кредитні договори за умовами яких відповідач отримав від установ кредити та зобов`язався їх повернути зі сплатою відсотків за користування кредитами, комісії, а також інших платежів згідно з його заявами та умовами надання банківських послуг. Проте, відповідач порушив умови договорів і тому має заборгованість, яку до теперішнього часу добровільно не сплатив. Позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача вищевказані розміри заборгованості за кредитними договорами. Ухвалою суду від 28.09.2022 відкрито спрощене провадження по справі. 09.11.2022 заочним рішенням суду позов було задоволено в повному обсязі. 24.07.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Ремешевський Є.А. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 30.07.2024 заочне рішення суду від 09.11.2022 скасовано та призначно справу до нового розгляду. 14.08.2024 за допомогою системи «Електронного суду» від представника відповідача [PERSON] адвоката Ремешевського Є.А. надійшов до суду відзив на позовну заяву. У відзиві наголошується, що до позовної заяви позивачем не додано документів, які підтверджували факт надання кредитів саме позикодавцями, відповідач заперечує факт отримання кредитних коштів від перелічених в позові фінансових компаній. Крім цього, відсутність в матеріалах справи доказів видачі кредиту унеможливлює визначення дати видачі кредитних коштів, що є необхідним для вірного визначення розміру плати за правомірне використання кредитних коштів. Додаткова угода №2 в частині збільшення відсоткової ставки суперечить умовам п.2.3. кредитного договору №17122-01/2021. Сума нарахованих процентів не відповідає умовам кредитного договору. Аналогічні заперечення відповідач наводить і по відношенню до кредитного договору №2465119937/635459. На вказаних аргументах відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 20.08.2024 за допомогою системи «Електронного суду» від представника позивача [PERSON] надійшли до суду додаткові пояснення у справі. Так, позивач наголошує про укладення кредитних договорів та додатків до них шляхом електронного підпису з боку відповідача за відповідним алгоритмом. Щодо нарахування відсотків то позивач посилається на постанову Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 та наголошує про нарахування відсотків саме за кожен день користування кредитом, а не за статтею 625 ЦК України. Відносно первинних документів на отримання та повернення кредитних коштів відповідачем, то позивач не є первісним кредитором, а дані документи за п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються банком і є банківською таємницею, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач. Додатково позивач надає інформаційну довідку про транзакції на картку відповідача та повідомляє про звернення до первісних кредиторів із запитами для спростування тверджень відповідача. 02.09.2024 за допомогою системи «Електронного суду» від представника відповідача [PERSON] адвоката Ремешевського Є.А. надійшли до суду заперечення (відповідь на відзив). У відповіді на відзив [PERSON] зауважує, що позивач обґрунтовує правомірність укладання кредитних договорів в електронній формі, але не зауважує на тому, що відповідач не намагається спростувати факт підписання жодного з кредитних договорів. Натомість відповідач посилається на відсутність факту виконання їх умов з боку позикодавців, які потім переуступили права вимоги за ними позивачу. Згідно із ч. 4 ст. 81 обов`язок доказування цих обставин покладається на позивача, але у відповіді на відзив позивач такого обов`язку не виконав. Окремо, стосовно кредитного договору № 17122-01/2021 відповідач спростовує факт погодження ним змін до цього кредитного договору, з посиланням на норми частини 3 статті 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, які прямо вказують на нікчемність таких змін, оскільки зі змісту додаткових угод неможливо встановити дату відправлення повідомлення про зміну умов кредитування відповідачу. Ця обставина відповіддю позивача на відзив не спростована. Посилання позивача на постанову Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023 взагалі є абсурдними, оскільки позивач просто цитує зміст окремої частини названої постанови, без прив`язки до контексту та оцінки загального змісту постанови. Позивач або не розуміє або свідомо замовчує те, що у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відмовила у відступу від правового висновку наведеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та в черговий раз підтвердила сталість правозастосовчої практики Верховного Суду в кредитних справах в питанні періоду нарахування процентів. Як вже зазначалося вище міркування позивача стосовно обов`язку надання доказів видачі кредитів суперечать вимогам ч. 4 ст. 81 ЦПК України. Крім цього позивач, стверджуючи про безготівкове перерахування позичальниками кредитних коштів ігнорує доводи відповідача про наявність у цьому випадку у платника примірника платіжних доручень або виписки банку платника, який підтверджує факт списання коштів із рахунку позичальника. Посилання на відсутність у Позивача первинних документів не може прийматися до уваги з огляду на зміст ст.ст. 517, 518 ЦК України. У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Представник позивача просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Судом встановлено, що 28.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 17122-01/2021, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 6000 грн. строком на 20 днів (до 16.02.2021) зі сплатою 1,60 % (фіксований); 0,01% - розмір процентів акційних у день; 584,0% - розмір процентів на позику річний; 7920,00 грн.\~загальна вартість позики та процентів. За цим договором ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» надає клієнту фінансовий кредит, на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом його перерахування на банківський рахунок клієнта, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Договором передбачено, що невід`ємною його частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті https://www.zecredit.com.ua/, клієнт ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил. Також у договорі зазначено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. Як вбачається з реквізитів зазначеного договору [PERSON] підписав його з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W48086 та зазначено його картковий рахунок\~№ [NUMBER] хх-хххх-2348. Крім цього відповідачем підписано, шляхом використання електронного підпису W48086, додаток №1 до цього договору, яким передбачено графік розрахунку та орієнтовна сукупна вартість кредиту, з якого вбачається що: строк на який надано кредит\~20 днів; сума кредиту\~6000,00 грн.; фіксована процентна ставка за день користування\~1,60%; сума нарахованих процентів за користування кредитом\~1920,00 грн. Відповідачем 09.02.2021 підписано заявку на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) та додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №17122-01/2021 від 28.01.2021 з використанням електронного підпису W46212, з якої вбачається: термін на який надано кредит\~7 днів (до 16.02.2021); сума кредиту\~6000,00 грн.; фіксована процентна ставка за день користування\~2,50 %; сума нарахованих процентів за користування кредитом\~1050,00 грн., 7050,00 грн.\~загальна вартість позики та процентів. Відповідачем 09.02.2021 підписано заявку на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) та додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №17122-01/2021 від 28.01.2021 з використанням електронного підпису W68126, з якої вбачається: термін на який надано кредит\~30 днів (до 11.03.2021); сума кредиту\~6000,00 грн.; фіксована процентна ставка за день користування\~2,50 %; сума нарахованих процентів за користування кредитом\~4500,00 грн., 10500,00 грн.\~загальна вартість позики та процентів. Таким чином суд дійшов висновку, що договір №17122-01/2021 від 28.01.2021 з додатками були підписані\~відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 11.08.2021 укладено договір факторингу № 11082021, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передав ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах Боржників в тому числі і до відповідача [PERSON] ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 18.08.2021 року направило [PERSON] лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» по вищевказаному кредитному договору. Після передачі права вимоги за кредитним договором [PERSON] не виконав свої зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і допустив виникнення заборгованості за кредитними договором № 17122-01/2021 від 28.01.2021. Відповідно до реєстру боржників від 11.08.2021 до Договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24000,00 грн., що складається: із заборгованості за основним боргом в розмірі 6000,00 грн.; заборгованості по відсотках в розмірі 18000,00 грн. Також судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Європейська кредитна група» та [PERSON] 17.02.2021 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 2465119937/635459 згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5800,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою за користування кредитом 894,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,45% на добу. Умовами договору також передбачено, що при надходженні до товариства коштів для виконання зобов`язань клієнта товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості у першу чергу сплачуються: проценти за користування кредитом; у друге чергу здійснюється повернення суми кредиту. Як вбачається з реквізитів зазначеного договору про надання фінансового кредиту [PERSON] його підписано з використанням електронного підпису R48507 та зазначено рахунок позичальника\~5168-75хх-хххх-2348. Крім цього відповідачем підписано, шляхом використання електронного підпису R48507, додаток №1 до цього договору, яким передбачено графік розрахунку та орієнтовна сукупна вартість кредиту, з якого вбачається що: строк на який надано кредит\~30 днів; сума кредиту\~5800,00 грн.; фіксована процентна ставка за день користування\~2,45%; сума нарахованих процентів за користування кредитом\~4263,00 грн. Таким чином суд дійшов висновку, що договір № 2465119937/635459 від 17.02.2021 з додатками були підписані\~відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. За інформаційною довідкою від 31.08.2023 №682/08 підтверджується, що через платіжний сервіс «Platon» була проведена транзакція №31356-08102-79763, сума транзакції 5800,00 грн., дата проведення транзакції 17.02.2021, номер картки 5168-75хх-хххх-2348, банк-емітент ПриватБанк. Між ТОВ «ФК «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 21.01.2022 укладено договір факторингу № 21012022, відповідно до умов якого, ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передав ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах Боржників в тому числі і до відповідача [PERSON] . На виконання вимог договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 28.01.2022 направило [PERSON] лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» по вищевказаним кредитним договорам. Після передачі права вимоги за кредитним договором [PERSON] не виконав свої зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і допустив виникнення заборгованості за кредитними договором № 2465119937/635459 від 07.02.2021. Відповідно до реєстру боржників від 21.01.2022 до Договору факторингу № 21012022 від 21.01.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23113,00 грн., що складається: із заборгованості за основним боргом в розмірі 5800,00 грн.; заборгованості по відсотках в розмірі 17313,00 грн. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказів на спростовування факту перерахування коштів на картку № [NUMBER] , а також доказів того, що ця картка не належить йому, відповідач суду надав. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за вказаними вище договорами щодо повернення кредиту та процентів за користування ними, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, яку наразі він має сплатити на користь позивача. На підставі вищезазначеного, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, встановив, що права позивача відповідачем [PERSON] порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі, та з [PERSON] підлягає до стягнення на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~заборгованість за договором № 17122-01/2021 від 28.01.2021 та №2465119937/635459 від 17.02.2021. Доводи відповідача викладені ним у відзиві на позовну заяву не спростовують викладених вище висновків та встановлених обставин, в т.ч. щодо оскарження відповідачем правочинів. Стороною відповідача не надано суду будь яких належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень, щодо повної необґрунтованості позову. Також за розрахунками боргу суд не вбачає нарахування штрафних санкцій за несвоєчасні розрахунки, вони містять залишок боргу за тілом кредиту та відсотками. Стороною відповідача не надано суду будь якого іншого альтернативного розрахунку заборгованості. Оскільки відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не представив, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved