Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (у подальшому уточнений) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця Мельника Романа Івановича перебуває виконавче провадження № [NUMBER] від 13.12.2019 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 5152 грн. 65 коп., відповідно до кредитного договору від 18.11.2013, укладеного з «ВТБ Банк», відповідно до виконавчого напису від 28.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Як зазначено, діяльність приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича припинена з 31.12.2021, згідно з наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2021 № 1920/6. У позовній заяві також вказано, що 07.12.2023, відповідно до постанови про прийняття виконавчого провадження приватним виконавцем Мельником Романом Івановичем було прийнято до виконання ВП № [NUMBER] від 13.12.2019 з додатками копії заяви про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2019 та копії кредитного договору від 18.11.2013 (нотаріально не посвідченого). Виконавчим написом № 9665 від 28.09.2019 про звернення стягнення: запропоновано стягнути з [PERSON] , яка народилася [INFO] , невиплачені у строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», якому ПАТ «ВТБ Банк», на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 221215вб від 22.12.2015 та додаткової угоди № 1 до договору про відступлення права вимоги № 221215вб від 22.12.2015, укладеної 04.04.2016, відступлено право вимоги за кредитним договором № R53113487112В від 18.11.2013, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . Так, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», стягнути з [PERSON] , за період з 22.12.2015 по 24.09.2019, включно, суму у розмірі: 4167 грн. 06 коп. - сума простроченого основного боргу за кредитом; 3125 грн. 79 коп. - сума прострочених процентів; 709 грн. 80 коп. - сума несплачених комісійних винагород; 150 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 5152 грн. 65 коп. Як вбачається з виконавчого напису, договір № R531134871128 від 18.11.2013, строком на 03 роки, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] переоформився на підставі відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами від 22.12.2015 та додаткової угоди № 1 до договору про відступлення права вимоги № 221215вб від 22.12.2015, укладеної 04.04.2016 з ТОВ «Фінансова компанія «Поліс». Позивач звертає увагу на те, що на теперішній час, вона не отримувала постанову про відкриття провадження від 13.12.2019, постанову про прийняття виконавчого провадження приватним виконавцем Мельником Р.І. Про вказане вище виконавче провадження вона дізналася із запиту про надання інформації без номеру і дати, надіслано приватним виконавцем до АТ КБ «Приватбанк». До того ж, нею не отримувалося повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, а тому вона була позбавлена можливості бути вчасно поінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості оспорити вимоги нового кредитора, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім того, вона не може стверджувати, чи було нотаріусом з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема, - розміру основної суми боргу та відсотків за користування кредитом, не було з`ясовано даного питання і з боржником, тобто нею. Також їй невідомо, чи було надано нотаріусу відповідачем документу, що підтверджує отримання вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, у нотаріуса на час учинення виконавчого напису, про підтвердження безспірності заборгованості. Відповідно до вказаного вище виконавчого напису, заборгованість, нарахована за період з 22.12.2015 по 24.09.2019 включно, становить 8152 грн. 65 коп. (4167,06+3125,79+709,80+150,00), що становить загальну підтверджену нотаріусом 5152 грн. 65 коп. Докази, які б підтвердили наявність вказаної заборгованості, а також відступлення права вимоги боргу, у неї відсутні, в зв`язку з чим неможливо встановити безспірність вимог ТОВ «Фінансова компанія «Поліс». Крім того, досудовий лист-вимога з сумою заборгованості їй відповідачем не надсилалася. Враховуючи наведені вище обставини, позивач остаточно просить: -визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчинений 28.09.2019 та зареєстрований у реєстрі за номером 6965, про стягнення з неї на користь відповідача коштів на загальну суму 5152 грн. 65 коп.; -стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. Вирішуючи питання про відкриття провадження, суддею було встановлено, що позовну заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, внаслідок чого, ухвалою суду від 20.05.2024, залишено без руху. 29.05.2024 позивачем надано до суду підтвердження належного виконання вимог, визначених ухвалою від 20.05.2024, які прийняті судом. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не надходило. Залучено до участі у цій справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Романа Івановича. Крім того, сторонам та третім особам встановлено строки для подачі заяв по суті справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча повідомлялася судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. 04.09.2024 до суду надійшла письмова заява позивача від 04.09.2024 про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги (уточнені) підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» не з`явився, хоча судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Відзив на позов не подано. У судове засідання треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Р.І., не з`явилися, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено. Письмові пояснення щодо позову не подано. Таким чином, справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову та проти такого порядку розгляду справи не заперечував позивач. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 28.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано у реєстрі за № 9665 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , невиплачені у строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», якому Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 221215вб від 22.12.2015 та додаткової угоди № 1 до договору про відступлення права вимоги № 221215вб від 22.12.2015, укладеної 04.04.2016, відступлено право вимоги за кредитним договором № R53113487112В від 18.11.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.12.2015 по 24.09.2019. Сума заборгованості складає: -4167 грн. 06 коп. - сума простроченого основного боргу за кредитом, -125 грн. 79 коп. - сума прострочених процентів, -709 грн. 80 коп. - сума несплачених комісійних винагород, -150 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 5152 грн. 65 коп. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. 13.12.2019 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 9665 від 28.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Варто зауважити, що ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» не надано суду матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис за № 9665 від 28092019, зокрема, кредитного договору № R53113487112В від 18.11.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] . Крім того, встановлено, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1920/6 від 31.12.2021 припинено діяльність приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. з 31.12.2021, що підтверджується листом Міністерства юстиції України № 5774/ПІ-С-121/37 від 18.01.2022. Відповідно, суд розглядає справу з врахуванням вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, зокрема, з урахуванням наданих позивачем документів (в копіях): виконавчого напису № 9665 від 28.09.2019, кредитного договору № R53113487112В від 18.11.2013, заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження. Слід зазначити, що сам по собі факт подання стягувачем документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Переліку, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відсутні докази, що нотаріус перевірив факт отримання вимоги боржником. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені статтею 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, кредитний договір за своїм змістом є консенсуальним, двостороннім, відплатним договором та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час виниклих правовідносин) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час виниклих правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку (у редакції, чинній на час виниклих правовідносин) для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, у редакції, чинній на час виниклих правовідносин). Відповідно до п.п. 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку (у редакції, чинній на час виниклих правовідносин), при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (ст. 50 Закону «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем або іншу відповідальність перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 29.03.2019 за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц, від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 та постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №369/6415/17 з подібних правовідносин. На думку суду, у цьому випадку, відсутні докази про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у наявності права стягувача звертатися до нього з приводу вчинення виконавчого напису відносно боржника, наявності кредитних відносин та безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Крім того, під час розгляду справи судом не встановлено об`єктивних даних вважати, що нотаріусу були надані для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, докази щодо правонаступництва стягувача, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, які передбачено надавати для одержання виконавчого напису, відповідно до п.п. «а», «б» п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відсутні відомості про те, що боржникові надсилалася і отримана ним претензія кредитора щодо розміру заборгованості на час вчинення виконавчого напису. Суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 (справа № 758/14854/20) зазначено, що учинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача доведено ті обставини, на які вона покликається як на обґрунтування своїх вимог, а тому, у контексті наведеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і доведеним. При цьому, слід звернути увагу на те, що суд вирішує справу за наявними доказами, враховуючи норми ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України. За результатами розгляду справи, суд не встановив обставин про те, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. пересвідчився у безспірності заборгованості, про існування якої позивачу відомо не було. Так, суду не надано відомостей про те, що нотаріусу були надані підтвердження того, що боржник отримав від стягувача вимогу щодо розміру заборгованості, що б дало останньому можливість спростувати доводи стягувача і нотаріусу пересвідчитися у безспірності чи спірності заявлених вимог. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликалася сторона позивача, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки судом встановлено порушення прав та інтересів позивача, а також той факт, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним документом від 13.05.2024. Тож, враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає сума 1211 грн. 00 коп. (судовий збір). На підставі викладеного та

Outcome: approved