Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

27.06.2024 до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом звернувся заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області до [PERSON] , третя особа: КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Позов мотивовано тим, що відповідно до вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2023 у кримінальній справі №385/51/23, [PERSON] визнано винуватим за ч.3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання в межах санкції вказаної статті. Рішенням суду встановлено, що 14.10.2022 близько 22.20 в одній із кімнат будинку за адресою [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] , останній спільно з [PERSON] вживали алкогольні напої. Під час спільного розпиття між [PERSON] та [PERSON] виникла суперечка на ґрунті неприязних відносин, зумовлених особистими образами, в ході якої у [PERSON] виник злочинний умисел на протиправне позбавлення життя [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний намір, 14.10.2022 близько 22.44 год. [PERSON] , впевнившись, що [PERSON] від надмірно вжитих алкогольних напоїв заснув на ліжку в іншій кімнаті даного будинку, взяв своєю правовою рукою зі столу кухонного ножа довжиною леза 8 см з пластиковою рукояткою синього кольору, обравши його знаряддям вчинення злочину, підійшов до [PERSON] , та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у виді смерті останнього, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зі значною силою завдав вістрям леза ножа не менще трьох послідовних ударів у життєво-важливий орган - шию потерпілого, заподіявши йому тілесні ушкодження. Однак [PERSON] не довів свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя [PERSON] до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий, прокинувшись від фізичного болю та крововтрати від дій [PERSON] , діючи в умовах самозахисту, вихопив ніж з руки останнього, та з ним вибіг з будинку на вулицю, де звернувся за допомогою до свідків [PERSON] та [PERSON] , які надали йому першу медичну допомогу та викликали працівників поліції. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №157 від 05.12.2022 на тілі [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран шиї (одна - зліва в ділянці середньої третини грудино-ключично-соскоподібного м`яза до 1,5 см, друга - в області перснеподібного хряща справа до 1,0 см.), які (кожне зокрема) відповідно до п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я; могли утворитися від дії предмету, який має колото-різані властивості. Отже, в результаті протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради та на його лікування закладом витрачено кошти в сумі 3031 грн. 20 коп., тому саме така сума повинна бути стягнута з відповідача. При цьому [PERSON] кошти на лікування потерпілого в добровільному порядку не відшкодовано. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь місцевого бюджету Гайворонської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 3031 грн. 20 коп. Ухвалою від 27.06.2024 відкрито провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд їх задовольнити. Представник Гайворонської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради за наявними у справі документами. Суд, заслухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень учасників процесу. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Згідно копії вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2023 за результатами розгляду кримінального провадження №12022121120000173 від 15.10.2022 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді сім років два місяці позбавлення волі (а.с. 16-30). Судовим розглядом встановлено, що 14.10.2022 близько 22.20 в одній із кімнат будинку за адресою [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] , останній спільно з [PERSON] вживали алкогольні напої. Під час спільного розпиття між [PERSON] та [PERSON] виникла суперечка на ґрунті неприязних відносин, зумовлених особистими образами, в ході якої у [PERSON] виник злочинний умисел на протиправне позбавлення життя [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний намір, 14.10.2022 близько 22.44 год. [PERSON] , впевнившись, що [PERSON] від надмірно вжитих алкогольних напоїв заснув на ліжку в іншій кімнаті даного будинку, взяв своєю правовою рукою зі столу кухонного ножа довжиною леза 8 см з пластиковою рукояткою синього кольору, обравши його знаряддям вчинення злочину, підійшов до [PERSON] , та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у виді смерті останнього, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зі значною силою завдав вістрям леза ножа не менще трьох послідовних ударів у життєво-важливий орган - шию потерпілого, заподіявши йому тілесні ушкодження. Однак [PERSON] не довів свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя [PERSON] до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий, прокинувшись від фізичного болю та крововтрати від дій [PERSON] , діючи в умовах самозахисту, вихопив ніж з руки останнього, та з ним вибіг з будинку на вулицю, де звернувся за допомогою до свідків [PERSON] та [PERSON] , які надали йому першу медичну допомогу та викликали працівників поліції. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №157 від 05.12.2022 на тілі [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран шиї (одна - зліва в ділянці середньої третини грудино-ключично-соскоподібного м`яза до 1,5 см, друга - в області перснеподібного хряща справа до 1,0 см.), які (кожне зокрема) відповідно до п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я; могли утворитися від дії предмету, який має колото-різані властивості. Отже, в результаті протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради та на його лікування закладом витрачено кошти в сумі 3031 грн. 20 коп. Згідно копії листа № 1563 від 24.06.2024 про надання інформації виданого КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради, [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні в КНП «ЦМЛ» з 15.10.2022 по 20.10.2022. Згідно розрахунку фактичні витрати КНП «ЦМЛ» становлять 3031,20 грн. (а.с.12 -15). Відповідно даних копії листа № 03-29/118/2 від 25.06.2024, Гайворонська міська рада не зверталася з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину (а.с.31). Норми права та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Пунктом 2 указаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п.п.а п. 3 ч.1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать, зокрема видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки). Висновки суду за результатами розгляду позову. Враховуючи, що між злочинними діями відповідача [PERSON] та спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] , та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення відповідач добровільно не відшкодував. У зв`язку з цим, неповернення затрачених бюджетних коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади. Оскільки розрахунок витрат на стаціонарне лікування [PERSON] у сумі 3031,20 грн. проведено у відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, такі витрати слід стягнути з відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки витрати підтверджуються наявними доказами. Щодо судових витрат. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід зауважити, що позивач, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України, звільнений від сплати судового збору. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, який би підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved