Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого послався на те, що сторони перебувають у шлюбі з 10.10.1992 року, від шлюбу малолітніх дітей не мають, спільне подружнє життя сторін не склалось, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя та сімейні цінності, зникли почуття любові та взаєморозуміння один до одного, що призвело до фактичного припинення подружніх відносин. За таких обставин шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим просить строк на примирення не надавати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явилась, на запит про реєстрацію місця проживання відповідача надійшла відповідь про те, що вона знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи зазначене виклик відповідача в судове засідання, призначене на 19.08.2024, було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідач причини неявки не повідомила, будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов від неї на адресу суду не надходив. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 10.10.1992 Вершино-Камянською сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (після укладення шлюбу дружина набула прізвище [PERSON] ), про що складено актовий запис №\~10. Малолітніх дітей в шлюбі немає. Побудувати спільне життя сторонам не вдалось, вони припинили шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач не має наміру на збереження сімейних відносин та шлюбу. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №\~7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.\~1 ст.\~110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до приписів ст.\~141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved