Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до позивача за послугами з ремонту автомобіля та у спрощений спосіб сторони домовились, що позивач зобов`язується відремонтувати транспортний засіб марки Toyota RAV 4, 2019 року випуску, а відповідач прийняти та оплатити виконані роботи. За період з 10.05.2022 по 19.07.22 позивач виконав всі обумовлені роботи, пов`язані з ремонтом автомобіля, вартість яких складала 228 455,00 грн. Вказану вартість сторони обумовили шляхом направлення позивачем через застосунок «вайбер» на номер відповідача рахунку-фактури. Однак відповідач частково сплатив за послуги з ремонту автомобіля, а саме 67 804,00 грн. Таким чином заборгованість відповідача складає 160 651,00 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. Також просить стягнути суму інфляційного нарахування у розмірі 5 944,09 грн та 3% річних у розмірі 1 148,76 грн. та судові витрати у розмірі 2 560,16 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не подав відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем та надає послуги з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, оптової торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, що підтверджується Витягом № 2026503401547 з реєстру платників єдиного податку та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ФОП [PERSON] має Станцію технічного обслуговування за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії рахунку-фактури № СФ-0018580 від 19.07.2022 та копії акту виконаних робіт від 19.07.2022 позивачем були проведені ремонти роботи автомобіля марки Toyota Rav 4, д.н.з. [NUMBER] на загальну суму 228 455,00 грн. З виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що [PERSON] 01.06.2022 сплатив 49 000 грн. в якості передплати за ремонт кузова, а 01.07.2022 сплатив 18 804,00 грн. за ремонт авто. Позивач зазначає, що відповідач не сплатив залишок вартості ремонту автомобіля, у зв`язку з чим він направив йому претензію від 11.08.2022. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем як ФОП та відповідачем [PERSON] , як фізичною особою, договір про надання послуг в письмовій формі не укладався. Спірні правовідносини також регулюються Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2014 № 615 (далі - Правила). Відповідно до ч.ч. 3, 6 Розділу ІІІ Правил, послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). У разі виникнення необхідності виконання додаткових робіт, не передбачених договором (нарядом-замовленням), виконавець у телефонному режимі повідомляє про це замовника. За наявності згоди замовника укладається відповідний додатковий договір згідно з вимогами пунктів 3, 4 цього розділу. Тобто, відповідно до вимог вказаних Правил між сторонами мав бути укладений договір про надання відповідних послуг, що б слугувало підтвердженням існування домовленості між сторонами порядку надання послуг та їх оплати. Відповідно до ч.ч. 1-4 Розділу V Правил, порядок оплати послуг з технічного обслуговування та ремонту КТЗ визначається договором. Оплата послуг, які виконуються за договором, рахунком-фактурою, нарядом-замовленням, накладною, квитанцією тощо, здійснюється замовником як у готівковій, так і безготівковій формах. Виконавець оформлює документ про витрати на виконання послуг, який підписується виконавцем і замовником і є невід`ємною частиною договору. Після надання послуг і прийняття виконаних робіт з урахуванням їх відповідності умовам договору замовник повністю оплачує роботи за умовами договору. Згідно з ч. 7 Розділу V Правил, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб). Як на підтвердження проведення ремонтних робіт позивачем надано рахунок-фактура та акт виконаних робіт. Однак в акті, в графі «підпис замовника», відсутній підпис [PERSON] . Відповідачем було сплачено за надані послуги з ремонту автомобіля 67804,00 грн., тому у суду відсутні підстави вважати, що між сторонами існувала домовленість про вартість ремонтних робіт у розмірі саме на суму 228455,00 грн. Також позивач посилається на те, що він через застосунок «вайбер» направив відповідачу рахунок-фактуру від 01.06.2022, однак жодних доказів цьому (як то скріншот з телефону), не надав. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у справі 342/180/17-ц, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи викладене, позивач не довів достатніми доказами існування заборгованості відповідача, а судом в свою чергу не встановлено обставин, що обґрунтовують вимоги позивача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed