Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індичка» про стягнення середнього заробітку та скасування наказу, зазначаючи, що він перебуває з відповідачем у трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору. 14.04.2022 року між позивачем та Добровольчим формуванням № 3 Миколаївської сільської територіальної громади було укладено контракт добровольця тероборони, який переукладався 27 січня 2023 року та 01 травня 2023 року та є чинним на даний час. До 22.01.2024 року на підставі наказу по підприємству № 99-к від 26.04.2022 року («Про увільнення [PERSON] від роботи у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони») відповідач сплачував позивачу середній заробіток. Після 22.01.2024 року виплати середнього заробітку з боку відповідача були припинені. У відповідь на адвокатський запит відповідач повідомив позивача про наявність наказу № 15-к від 22 січня 2024 року про припинення застосування гарантій та визнання наказів такими, що втратили чинність. З тексту наказу випливає, що відносно [PERSON] припинено застосування гарантій, передбачених ч.1. ст.119 КЗпП України у частині збереження місця роботи (посади) і середнього\~заробітку. Позивач вважав наказ № 15-К від 22.01.2024 р. незаконним та таким, що підлягає скасуванню як такий, що суперечить чинному законодавству. Виходячи з наведеного, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 15-К від 22.01.2024 р. ТОВ «Індичка» в частині припинення застосування гарантій, передбачених ч. 1 ст. 119 КЗпП України щодо збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку стосовно нього; стягнути з ТОВ «Індичка» на користь позивача середній заробіток з моменту припинення таких виплат, а саме 22.01.2024 року з утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач та представник не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник ТОВ «Індичка» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 22 серпня 2024 року направив до суду відзив в якому просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває з ТОВ «Індичка» у трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору. [PERSON] на добровільній основі, на час виконання державних та/або громадських обов`язків, перебуваючи під захистом Держави, маючи усі права, свободи, гарантії, закріплені Конституцією України, Кодексом законів про працю України, відповідно до Закону України «Про основи національного спротиву» від 27.01.2022 р. № 2024-ІХ та Положення про добровольчі формування територіальних громад, уклав контракт добровольця територіальної оборони з добровольчим формуванням № [NUMBER] Миколаївської територіальної громади, що підтверджується контрактом добровольця територіальної оборони від 14.04.2022 р., контракт набирає чинності з 01.03.2022 р.(а.с.7). Згідно довідки № 14 від 31.01.2024 р. добровольчого формування № 3 Миколаївської сільської територіальної громади [PERSON] був залучений у січні 2024 року до виконання обов`язків з територіальної оборони у складі добровольчого формування № [NUMBER] Миколаївської сільської територіальної громади ( а.с.10-11). Відповідно до наказу № 15-к від 22.01.2024 р. ТОВ «Індичка» «Про припинення застосування гарантій та визнання наказів такими, що втратили чинність», у зв`язку з ненаданням документів, що засвідчують факт виконання деякими працівниками державних або громадських обов`язків, що за чинним законодавством можуть здійснюватися у робочий час, зважаючи на відсутність правової та фактичної підстав для застосування гарантій, припинено застосування гарантій, передбачених ч. 1 ст. 119 КЗпП України у частині збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку до працівників. Визнано таким, що втратив чинність, зокрема, наказ «Про увільнення [PERSON] від роботи у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони» від 26.04.2022 р. № 99-К.(а.с.4). Відповідно до частини 1статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Законом України «Про основи національного спротиву» від 16 липня 2021 року №1702 та Положенням про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1449. Доброволець Сил територіальної оборони Збройних Сил України - громадянин України або іноземець чи особа без громадянства, який перебуває в Україні на законних підставах впродовж останніх п`яти років та на добровільній основі зарахований до проходження служби у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України (п. 1 ч. 1ст. 1 Закону № 1702). Добровольче формування територіальної громади (ДФТГ) - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони (п. 2 ч. 1ст. 1 Закону України «Про основи національного спротиву»). За приписами статті 8 цього Закону діяльність ДФТГ здійснюється під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України за територіальним принципом. Сили територіальної оборони Збройних Сил України - це окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони (пункт 15 частини 1статті 1 Закону № 1702). Відповідно до ст. 4 цього Закону територіальна оборона складається з військової, цивільної та військово-цивільної складових. Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування ДФТГ визначаються Положенням про ДФТГ, яке затверджується Кабінетом Міністрів України. Положення про ДФТГ затверджено постановою Кабінету Міністрів України 29 грудня 2021 року за № 1449. Форму контракту добровольця територіальної оборони та посвідчення добровольця територіальної оборони затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.03.2022 № 84(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.03.2022 за № 307/37643). Пунктом 3 Форми контракту добровольця територіальної оборони передбачено, що на добровольця територіальної оборони, який уклав цей контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статті 119 КЗпП України. Діяльність ДФТГ з виконання завдань, визначених пунктом 2 Положення про ДФТГ, не є військовою службою в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до ч. 1ст. 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Суд погоджується з твердженням позивача [PERSON] про те, що він є добровольцем Добровольчого формування і виконує за умовами контракту державні та громадські обов`язки, оскільки вказані обставини є підтвердженими, дослідженими у судовому засіданні доказами та не спростовані ТОВ «Індичка». Крім того, вирішуючи спір, суд виходить з того, що добровольче формування територіальної громади, членом якого є [PERSON] , є військово-цивільною складовою територіальною оборони і свою діяльністю здійснює під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України. Діяльність добровольчих формувань територіальних громад з виконання завдань, визначених пунктом 2 Положення про добровольчі формування територіальних громад, не є військовою службою в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Добровольчих формувань територіальних громад немає у переліку видів військової служби згідно із Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», через це такі військовослужбовці підпадають під дію ч. 1 ст. 119 КЗпП і за ними зберігається виплата середнього заробітку, оскільки участь у територіальній обороні вважається не військовою службою, а виконанням державних/громадських обов`язків. Таким чином, суд приходить до висновку, що на [PERSON] поширюється дія ч. 1 ст. 119 КЗпП України, а тому оспорюваний наказ не ґрунтується на вимогах закону і порушує гарантовані Конституцією та законами України трудові права та гарантії працівника [PERSON] . Оскільки суд визнає за позивачем [PERSON] право на застосування гарантій, передбачених ч. 1 ст. 119 КЗпПП, тому вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу № 15-К від 22.01.2024 р. ТОВ «Індичка» в частині припинення застосування гарантій, передбачених ч. 1 ст. 119 КЗпП України щодо збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку стосовно [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. Крім того, виходячи з наведеного є підстава для застосування до роботодавця заходів, передбачених\~статтею 119 КЗпП: з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток., який повинен зберігати за працівником на час виконання ним державних або громадських обов`язків. При цьому для обчислення розміру середньої заробітної плати суд вважає необхідним взяти до уваги розмір середньої заробітної плати зазначений в довідці про нарахування та виплату середнього заробітку від 18.06.2024 року, відповідно до якої середньоденна (по робочих днях) заробітна плата позивача складає 591,04 грн. З матеріалів справи вбачається, що виплати припинені станом на 22 січня 2024 року, тому час розрахунку середнього заробітку у даній справі розпочався з 22 січня 2024 року. Середньоденний заробіток складає 591 гривня 04 копійки, час невиплати коштів ( з 22.01.2024 року по 04.09.2024 року) 163 робочих днів. 591,04 x 163 роб. днів = 96339,52 гривень, суму виплати зазначено без урахування податків і зборів. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 гривень. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн.

Outcome: approved