Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

В липні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду позовом [PERSON] про визнання права власності на частку квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що, вона [PERSON] є онукою [PERSON] , який помер [INFO] та пропустила строк прийняття спадщини без поважних причин. Але, незважаючи на вищезазначену обставину, зазначає, що вона, позивач по справі, з 2001 року по теперішній час, відкрито та безперервно проживає, будучи зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , користуюся нею одноособово в цілому та за власні кошти проводила в ній поточні та капітальні ремонти, утримує її, сплачує комунальні послуги. Протягом цього часу, вона замінила вікна у квартирі, сантехнічне обладнання, а також замінила каналізацію та шпалери, утримує квартиру у належному стані. Зазначає, що вищевказаною квартирою, вона володіє та користується за згоди померлого [INFO] [PERSON] , та 1/4 частка належала йому особисто, а 1/4 належала його жінці [PERSON] , померлій [INFO] , після якої він прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину юридично не оформив. [PERSON] та [PERSON] успадкували зазначені частки квартири після батька позивачки [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] звертає увагу, що відповідач [PERSON] , спадкоємець за заповітом- прийняла спадщину після її померлого діда [PERSON] у встановлений законом строк, подавши заяву до нотаріальної контори. Вони з нею домовилися, що вона переоформить на її ім`я 1/2 частку квартири, після оформлення спадщини на себе, але на теперішній час відповідач [PERSON] зазначену домовленість не визнає. Враховуючи вищезазначене, позивач [PERSON] вважає, що набула право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2024 було відкрито провадження по справі в загальному позовному провадженні та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2024 прийнято в провадження уточнену позовну заяву, замінено первісного відповідача Друга Криворізька державна нотаріальна контора на належного відповідача [PERSON] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання, надала заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання, надала заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] стосовно визнання за нею права власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] визнає, вважає їх обґрунтованими та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1, 4 ст.\~206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності сторін. Судом, з огляду на приписи ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи,встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно дост.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.\~263\~ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від\~18.12.2009\~№14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10\~ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи, вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] . перебуває у приватній спільній частковій власності, 1/4 частка належить [PERSON] , який помер [INFO] особисто, а 1/4 належить його жінці [PERSON] , померлій [INFO] , після якої він прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину юридично не оформив. [PERSON] та [PERSON] успадкували зазначені частки квартири після свого сина батька позивачки - [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач [PERSON] , спадкоємець за заповітом - прийняла спадщину після померлого [PERSON] у встановлений законом строк, подавши заяву до нотаріальної контори. Згідно квитанцій роздрукованих з сайту «НОВА-КОМ» про сплату комунальних платежів наданих позивачкою [PERSON] , вона дійсно з 2012 року по теперішній час регулярно сплачувала комунальні платежі, нараховані за користування цілою квартирою, у тому числі частками, які належать [PERSON] , та [PERSON] , спадкоємцем після яких є відповідач [PERSON] . Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивачка [PERSON] з 2001 року по теперішній час, відкрито та безперервно проживає , будучи зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , Статтею 41\~Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 та 4 статті 344\~ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, набувається за рішенням суду. Верховний Суд у своїй постанові від 24.01.2019 року у справі № 755/16913/16-ц зазначив, що за аналізом частини першої статті 344\~ЦК України за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Аналогічний висновок міститься і у рішенні Верховного Суду від 28.03.2019 по справі №215/5451/16-ц, у якому зазначено, що за набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно в тому числі, якщо власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18) зроблено висновок, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344\~ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. За змістом ст.ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.\~9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до п. 1 ст. 8 вказаної Конвенція кожній особі, окрім інших прав, гарантовано право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою цього житла. Пункт 2 ст. 8 цієї Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Таким чином, судом було встановлено, що позивач правомірно заволоділа та більше десяти років відкрито та безперервно користується нерухомим майном у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , що є спадковим майном, яке успадковано відповідачем [PERSON] після смерті [PERSON] ( 1/4 частка належить [PERSON] , який помер [INFO] особисто, а 1/4 належить його жінці [PERSON] , померлій [INFO] , після якої він прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину юридично не оформив), тому суд враховучи визнання позову відповідачем, вважає правомірним виникнення у позивача права власності на вказане майно за набувальною давністю, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved