Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

У червні 2023 року позивач, інтереси якого представлені адвокатом Шиловою Н.М. звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення матеріальної шкоди у розмірі 374 293,10 грн, витрати за складання Звіту «Про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу» №19510 від 24.04.2023 року у розмірі 4 500,00 грн. та судовий збір. Позов обґрунтовує тим, що 12.04.2023 року о 10 год. 15 хв. на вул. Олени Теліги у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «KIA» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу VOLVO, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2023 року по справі №761/15178/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначає, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника транспортного засобу VOLVO, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно полісу ЕР212520264 та полісу № ЕР 211513390. Вказує, що 14.04.2023 року позивач звернувся до ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з повідомленням про ДТП, до якого були додані всі необхідні документи, а також заяву про виплату страхового відшкодування. Зазначає, що за результатами розгляду наданих позивачем документів, ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі страхової суми 160 000,00 грн. В подальшому, для визначення розміру завданого матеріального збитку та звернення до суду, позивач вимушений був звернутися до оцінювача та за власний кошт замовив складання звіту про вартість ремонту пошкодженого автомобіля. Згідно Звіту №19510, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, що сталася 12.04.2023 складає 535 293,10 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] рівний нулю. Крім того, розмір завданих позивачу збитків в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] , підтверджується Рахунком № [NUMBER] від 14.04.2023 року наданим ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ», відповідно до якого вартість робіт, необхідних для відновлення автомобіля, становить 464 886,41 грн. Оскільки сума страхового відшкодування, яка була сплачена позивачу ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в сумі 160 000,00 грн., є недостатньою для відновлення належного позивачу транспортного засобу, тому останній вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 375 293,10 грн, витрати за складання Звіту «Про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу» №19510 від 24.04.2023 року у розмірі 4 500,00 грн. та судовий збір. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2023 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 22.08.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що транспортний засіб VOLVO, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. [NUMBER] , власником якого є останній, було передано в оренду ФОП [PERSON] на підставі договору оренди транспортних засобів від 27.07.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2236. Зазначає, що оскільки він є власником транспортного засобу, а в момент дорожньо-транспортної пригоди ним не володів, тому він не є зобов`язаною особою за відшкодування шкоди, завданої позивачу. Крім того, вважає себе неналежним відповідачем у вказаній справі. Також 22.08.2023 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] також надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до нього, з тих підстав, що [PERSON] з 03.09.2021 працює за основним місцем роботи на посаді водія автотранспортних засобів у ФОП [PERSON] . Таким чином, керування транспортним засобом [PERSON] здійснювалось у зв`язку із виконанням ним своїх трудових обов`язків, а тому він не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. 07.09.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 27.09.2023 року замінено первісного відповідача [PERSON] на ФОП [PERSON] , за клопотанням представника позивача. 23.10.2023 від позивача надійшла уточнена позовна заява, у якій заявлено вимоги про солідарне стягнення з ФОП [PERSON] , [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 375 293,10 грн.; витрати за складання Звіту «Про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу» №19510 від 24.04.2023 року у розмірі 4 500,00 грн. та судовий збір. 05.12.2023 від відповідача ФОП [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що транспортний засіб VOLVO, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , знаходиться у користуванні ФОП [PERSON] на підставі договору оренди транспортних засобів від 27.07.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2236. Зазначає, що [PERSON] працює на посаді водія автотранспортних засобів в ФОП [PERSON] з 03 вересня 2021 року, відповідно до розпорядження № 32 від 02.09.2021 року, повідомлення про прийняття працівника на роботу від 02.09.2021 та квитанцією № 2 про отримання повідомлення контролюючим органом. Вказує, що в момент ДТП [PERSON] не володів транспортним засобом, оскільки передав його в оренду ФОП [PERSON] , таким чином, власник транспортного засобу в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ним не володів, а тому він не є зобов`язаною особою за відшкодування шкоди, завданої позивачу. Зазначає, що поданий позивачем Звіт не відповідає вимогам встановленим до висновку експерта і не може вважатися таким, оскільки в ньому не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що саме він підготовлений для подання до суду. Крім того, ФОП [PERSON] не погоджується із зазначеними в Звіті пошкодженнями та розміром завданої шкоди, яка зазначена у Звіті, вважає її завищеною. Ухвалою суду від 14.12.2023 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, за клопотанням відповідача ФОП [PERSON] . Провадження у справі зупинено до проведення судової автотоварознавчої експертизи. 20.03.2024 на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення експертизи № 1999/24-54 від 14.03.2024. Ухвалою суду від 22.03.2024 року провадження у вказаній справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити та ухвалити відповідне рішення, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи письмову згоду представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів із ухваленням заочного рішення. Третя особа у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2023 року о 10 год. 15 хв. на вул. Олени Теліги у місті Києві, водій [PERSON] , керуючи вантажним транспортним засобом марки VOLVO, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, погодніх умов, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] , котрий по інерції скоїв зіткнення з автомобілем марки «KIA» д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п.23 (б); 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2023 року по справі №761/15178/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу VOLVO, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно полісу ЕР212520264 та полісу № ЕР 211513390. Згідно Страхового акту №230000744793 від 21.04.2023 року, ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 160 000,00 грн. В подальшому, для визначення розміру завданого матеріального збитку та звернення до суду, позивач звернувся до оцінювача та замовив складання звіту про вартість ремонту пошкодженого автомобіля. Згідно Звіту №19510, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, що сталася 12.04.2023 року складає 535 293,10 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] рівний нулю. Крім того, розмір завданих позивачу збитків в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] , підтверджується Рахунком №С4488889 від 14.04.2023 року, наданим ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ», відповідно до якого вартість робіт, необхідних для відновлення автомобіля, становить 464 886,41 грн. Оскільки сума страхового відшкодування, яка була сплачена позивачу ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в сумі 160 000,00 грн., є недостатньою для відновлення належного позивачу транспортного засобу, тому останній вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №761/21465/23 від 14.03.2024 року №1999/24-54, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, що мала місце 12.04.2023, станом на 14.04.2023 дорівнювала 521 135,38 грн. Як вбачається із матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб VOLVO, д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності відповідачу [PERSON] . Крім того, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , напівпричіп SCHMITZ д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності відповідачу [PERSON] . Матеріали справи свідчать про те, що 27.07.2022 року між [PERSON] , як орендодавцем та [PERSON] як орендарем укладено договір оренди транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., зареєстровано в реєстрі за № 2236. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором орендодавець, [PERSON] , передає, а орендар [PERSON] , приймає у строкове платне користування транспортні засоби. Згідно п. 1.2. Договору, серед іншого, предметом оренди є: -транспортний засіб - спеціалізований вантажний сідловий тягач, марки VOLVO, комерційний опис FH4XT, випуску 2010 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] , особливі відмітки - спеціалізований вантажний сідловий тягач, реєстраційний номер [NUMBER] , колір «червоний», належний орендодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 7441, 3 вересня 2021 року, дата першої реєстрації 3 вересня 2021 року (предмет оренди №6); -транспортний засіб - спеціалізований напівпричіп спеціалізований п/пр - рефрижератор-Е, марки SCHMITZ модель SKO 24L, випуску 2009 року, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип-спеціалізований напівпричіп спеціалізований п/пр - рефрижератор-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , колір «сірий», належний орендодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 7441, 24 жовтня 2019 року, дата першої реєстрації 24 жовтня 2019 року (предмет оренди №21). Згідно п. 2.1. вказаного договору, транспортні засоби передаються в оренду для використання орендарем за їх цільовим призначенням відповідно до їх технічних можливостей, для перевезення вантажів. Сторона Позивача вказує, що сума страхового відшкодування, яка була сплачена ПрАТ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в сумі 160 000,00 грн., є недостатньою для відновлення належного позивачу транспортного засобу. Таким чином, залишилася невідшкодованою матеріальна шкода у розмірі 375 293,10 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів. В ході судового розгляду між сторонами виник спір, щодо того, хто є відповідальною особою за шкоду, заподіяну Позивачу. У відзиві на позовну заяву [PERSON] посилався на те, що саме ФОП [PERSON] є належним відповідачем за заподіяну шкоду, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди ним не володів, а тому не є зобов`язаною особою відшкодування шкоди, завданої позивачу. Перевіряючи обгрунтованість та доведеність позовних вимог до відповідачів [PERSON] та ФОП [PERSON] , суд приймає до уваги те, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду за ст. 1166 ЦК України визначають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Разом з тим, така шкода повинна визначатися відповідно до Методики товарознавчої експертизи оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (в редакції Наказу Міністерства юстиції N 1335/5/1159 від 24.07.2009р.). Відповідно до п. 1.4. вказаної Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Судом встановлено та позивачем підтверджено, що страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на користь позивача у розмірі 160 000,00 грн. Як вже зазначалось вище, згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №761/21465/23 від 14.03.2024 року №1999/24-54, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, що мала місце 12.04.2023, станом на 14.04.2023 дорівнювала 521 135,38 грн. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача матеріального збитку у розмірі 361 135,38 грн. (вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику пошкодженого транспортного засобу 521 135,38 грн. за мінусом страхової виплати у розмірі 160 00,00 грн). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що страховиком було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 160 000,00 грн., а тому різниця між вартістю матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. [NUMBER] , дорівнює 521 135,38 грн. за мінусом страхової виплати в розмірі 160 000,00 грн., - буде дорівнювати 361 135,38 грн., і саме ця сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача, в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню на зазначену судом суму. Крім того, відповідно до Акту №19510 приймання - передачі виконаних робіт від 24.04.2023 позивачем було сплачено 4500,00 грн. за проведення звіту про оцінку колісного транспортного засобу, які були сплачені позивачем, а тому вказані грошові кошти підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. В порядку ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір слід стягнути із відповідачів солідарно на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial