Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

22 грудня 2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ЗАЗ Daewoo Lanos, 2007 року випуску та стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль у розмірі 50975 грн а також понесені судові витрати у сумі 3507,20 грн. В обґрунтування позову зазначила, що під час шлюбу сторони придбали спірний автомобіль, правовстановлюючі документи на який були оформлені на ім`я [PERSON] . Відповідач одноособово користується спірним автомобілем, використання його в інтересах сім`ї неможливе, поділ майна подружжя під час розірвання шлюбу не проводився, домовленості щодо спільного користування майном відсутні. За висновком автотоварознавчого дослідження від 11 грудня 2023 року № 264, що складений на замовлення позивача судовим експертом [PERSON] , ринкова вартість автомобіля становить 101950грн. Отже, [PERSON] слід присудити відповідну компенсацію у розмірі 50 975 грн, а автомобіль залишити у власності відповідача. Ухвалою суду від 03.01.2024 року відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 21.02.2024 року представник відповідача надала відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль, стягнувши з неї на користь відповідача грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 50 975грн. В обґрунтування зазначила, що спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу та використовувався в інтересах сім`ї; на вказаному автомобілі [PERSON] з м. Бахмут Донецької області вивіз свою сім`ю у складі позивачки та їх двох дітей в м. Івано-Франківськ; в подальшому автомобіль був залишений [PERSON] на зберігання в м. Івано-Франківську на СТО, як такий, що потребував ремонту, в теперішній час там же і знаходиться, фактично [PERSON] не використовується; позивачка зареєструвалась разом з дітьми як внутрішньо переміщена особа в м. Івано-Франківську; після розлучення діти залишилися проживати з нею, а тому вважає за доцільне в інтересах неповнолітніх дітей визнати право власності на автомобіль саме за позивачкою, оскільки автомобіль є неподільним, а спільне користування ним є неможливим у зв`язку з реєстрацією відповідача як ВПО в м. Запоріжжі, та стягнути на користь відповідача грошову частку. Крім того, вважає, що вартість автомобіля слід визначити, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Натомість звіт, що наданий позивачем проведений спеціалістом без огляду транспортного засобу, при таких умовах ніби він відсутній або був відчужений і тому неможливо його оцінити реальну вартість автомобіля. Згідно відомостей з загальнодоступного сайту «https://auto.ria.com/» вартість автомобіля зі схожими характеристиками починається від 68000 грн. Стан спірного автомобіля не є ідеальним, він потребує проведення ремонтних робіт на орієнтовну суму 39 950 грн. Вартість автомобіля, який підлягає ремонту, не може бути такою ж як і для автомобіля, що знаходиться на ходу та перебуває в гарному стані, а відповідно висновок експерта про орієнтовну вартість транспортного засобу з наведенням середньої ринкової вартості автомобіля не є об`єктивним та таким, що відповідає дійсній вартості автомобіля на момент подання позову. 09.05.2023 року до суду надійшов зустрічний позов до [PERSON] про поділ майна подружжя шляхом виплати грошової компенсації одному з подружжя замість частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, в якому [PERSON] просить визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки OPEL CADETT, 1986 року випуску, та стягнути на його користь грошову компенсацію замість частки у розмірі 29070 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що під час перебування сторін у шлюбі, а саме в 2015 році вони придбали за спільні кошти автомобіль марки OPEL CADETT, 1986 року випуску, правовстановлюючі документи на який були оформлені на ім`я [PERSON] , яка одноособово користується спірним автомобілем, місцезнаходження вказаного автомобіля [PERSON] невідомо, використання його в інтересах сім`ї неможливе, поділ майна подружжя під час розірвання шлюбу не проводився, домовленості щодо спільного користування майном відсутні. Відповідно до інформації з сайту «AUTO RIA» ринкова ціна на автомобіль OPEL CADETT, 1986 року випуску, складає від 19 380 гривень до 96 900 гривень, а відповідно середня ринкова ціна такого автомобіля станом на лютий 2024 року складає 58 140 грн, а тому [PERSON] має право на отримання компенсації у розмірі 29 070 гривень, яку слід стягнути з [PERSON] , залишивши у її власності автомобіль OPEL CADETT. 22.02.2024 ухвалою суду відкрито провадження за зустрічним позовом , який об`єднаний в одне провадження з первісним позовом. 29.02.2024 року представник позивача надала відзив на зустрічний позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити, в обґрунтування зазначила, що вказане авто перебувало у користуванні [PERSON] на підставі довіреності ще до моменту реєстрації шлюбу з відповідачем за зустрічним позовом, а у 2015 році, у зв`язку із закінченням строку довіреності, автомобіль марки OPEL CADETT, 1986 року випуску був оформлений на ім`я [PERSON] . З початку повномасштабного вторгнення РФ до України, м. Бахмут був територією, де велися активні бойові дії, наразі місто окуповане та є тимчасово непідконтрольною територією України. [PERSON] достеменно відомо, що спірний автомобіль залишився у м. Бахмут та його було пошкоджено ще 18.10.2022 року внаслідок пожежі, яка виникла в гаражі з прибудованими господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] . З жовтня 2022 року інтенсивність бойових дій на території Бахмута лише посилювалась, тому об`єктивно можна стверджувати, що спірний автомобіль знищений повністю. Станом на момент виїзду з м. Бахмута на той час ще подружжя, свідомо та за спільною згодою залишило спірний автомобіль (OPEL CADETT, 1986 року випуску) у цьому місті. Доводи про одноособове користування [PERSON] цим транспортним засобом не відповідають дійсності, оскільки автомобіль було суттєво пошкоджено (фактично знищено) ще наприкінці 2022 року. У зв`язку із втратою (знищенням) спірного транспортного засобу, визначення його ринкової вартості не є доцільним та можливим. при знищенні (суттєвому пошкодженні) транспортного засобу, обоє з подружжя позбавлені можливості як користуватися, так і впливати на долю речі. При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, заявлену вимогу [PERSON] на грошову компенсацію за спірний автомобіль як неподільну річ, що фактично знищена, слід залишити без задоволення. У іншому ж разі, через наявність фактичної реєстрації спірного транспортного засобу за [PERSON] та його фізичної відсутності, остання, за наявності підстав для визнання ідеальних часток подружжя у спірному майні без його реального поділу, не заперечує проти поділу спірного автомобіля OPEL CADETT, 1986 року випуску у рівних частках. Крім того, у відзиві на зустрічну позовну заяву в порядку ст. 93 ЦПК України до [PERSON] були поставлені питання, на які 12.04.2024 року надійшли письмові відповіді відповідача за первісним позовом. 30.04.2024 року представник позивача за первісним позовом надала письмові пояснення. Ухвалою суду від 2 травня 2024 року справа призначена до розгляду. У судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутність. Представник позивача [PERSON] ( в режимі відеоконференцзв`язку) заявлені позовні вимоги підтримала, вважає їх законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, зазначивши, що автомобілем ЗАЗ Daewoo Lanos, 2007 року випуску, користується відповідач, що підтверджено даними про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил під час керування даним транспортним засобом, звіт про оцінку автомобіля було проведено судовим експертом, належних доказів на спростування встановленої вартості не надано, клопотань про призначення відповідної експертизи для проведення якої відповідач міг би надати для огляду експертам даний транспортний засіб не надано, просить позов задовольнити. Щодо зустрічних вимог зазначила, що сторонами, які на час виїзду з м.Бахмут перебували у шлюбі, було прийнято спільне рішення щодо виїзду з окупованої території на одному автомобілі ЗАЗ Daewoo Lanos. Автомобіль марки OPEL CADETT, 1986 року, був придбаний сторонами до шлюбу, однак використовувався в інтересах родини, а тому є спільним майном подружжя. За волевиявленням подружжя OPEL CADETT був залишений у м.Бахмут, оскільки подружжям було прийнято рішення щодо евакуації на одній машині. Як вбачається з листування у месенджері «Вайбер», відповідач обізнаний, що гараж, біля якого знаходився цей транспортний засіб, був суттєво пошкоджений внаслідок ракетного обстрілу, сам автомобіль також зазнав ушкоджень, достовірно встановити, що автомобіль взагалі на теперішній час існує не є можливим, а тому суд має можливість змінити запропонований спосіб розподілу майна подружжя, визнавши за кожним з них право власності на частку автомобіля OPEL CADETT, 1986 року випуску. Представник відповідача - [PERSON] (в режимі відеоконференцзв`язку) заявлені первісні вимоги не визнала, суду пояснила, що сторони виїхали з м.Бахмут до м. Івано-Франківськ на автомобілі ЗАЗ Daewoo Lanos. Наразі автомобіль потребує ремонту, позивачем наданий звіт про оцінку автомобіля, що був проведений без огляду автомобіля. Це автомобіль потребує значного ремонту, пошкодження утворені внаслідок його тривалої експлуатації. Автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos відповідач [PERSON] залишив на СТО у м. Івано-Франківськ. Позивачка мала можливість звернутися до нього з проханням надати автомобіль для огляду експертам, але цього не зробила. Відповідач мешкає у м.Запоріжжя та автомобілем не користується. Враховуючи інтереси дітей, вважає доцільним залишити автомобіль позивачці, стягнувши з неї на користь відповідача грошову компенсацію за належну йому частку у спільному неподільному майні. Зустрічні позовні вимоги підтримала, вважає їх законними та обґрунтованими, оскільки OPEL CADETT, 1986 є спільним майном подружжя, право власності на який зареєстровано на позивачку. Виїжджаючи з окупованої території позивачка, як власниця майна не вжила жодних дій, спрямованих на зберігання майна, а тому відповідач має право на отримання з неї компенсації за нелажну йому частку у спірному майні подружжя. Відповідач [PERSON] (в режимі відеоконференцзв`язку) свої заявлені позовні вимоги підтримав, просить зустрічний позов задовольнити, суду пояснив, що наразі перебуває у відпряженні у м.Івано-Франківськ. Автомобіль OPEL CADETT, був придбаний ним до шлюбу, однак пізніш був перереєстрований на відповідачку, використався нею та членами її родини, а тому є спільним майном подружжя. Автомобіль ЗАЗ Daewoo Lanos також є спільним майном, на якому вони виїхали з окупованої території. Автомобіль OPEL CADETT позивачка залишила своїм кумам, а тому де він зараз йому невідомо, хоча вона мала можливість його вивезти. Автомобілем ЗАЗ Daewoo Lanos користувався він, штрафи за керування належать йому. Наразі автомобіль він поставив на СТО у м. Івано-Франківську, має доступ до нього. На СТО він не працює, працює на автомийці. Експерту оцінку вартості автомобіля він не робив, бо це потребує коштів, у нього маленький дохід, з якого він сплачує аліменти. Якби дружина звернулася до нього, він би надав їй та її експертам доступ до автомобілю. На сплату компенсації він грошей не має, тому вважає, що в інтересах дітей два автомобілі слід залишити позивачці, а йому сплатити компенсацію. Вислухавши доводи учасників провадження, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 21 червня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис №210 Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . До укладення шлюбу у власності [PERSON] перебував автомобіль марки OPEL CADETT, 1986 року випуску, а в 2015 році правовстановлюючі документи на автомобіль були оформлені на ім`я [PERSON] . 29 жовтня 2019 року сторони за спільні кошти придбали марки ЗАЗ Daewoo Lanos, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] , правовстановлюючі документи на який були оформлені на ім`я [PERSON] . Сторонами вважають транспортні засоби OPEL CADETT та ЗАЗ Daewoo Lanos спільною сумісною власністю подружжя. У березні 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням збройних сил РФ до України, [PERSON] та [PERSON] разом із двома неповнолітніми дітьми виїхали на транспортному засобі Daewoo Lanos, 2007 року випуску з м. Бахмута до м. Івано-Франківська. Автомобіль OPEL CADETT, 1986 року випуску, подружжя залишило у м.Бахмут. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2023 року у справі № 344/16243/23, яке набрало законної сили 11 листопада 2023 року, вказаний шлюб було розірвано. Після припинення шлюбних відносин [PERSON] залишив автомобіль марки ЗАЗ Daewoo Lanos, 2 у м.Івано-Франківську, а сам виїхав до м.Запоріжжя, де з 31.03.2023 року зареєструвався в ЄІБД ВПО. На час розгляду справи згідно наданих суду пояснень [PERSON] , перебував у м.Івано-Франківськ, у зв`язку з чим приймав участь в режимі відеоконференцзв`язку, [PERSON] з 29.06.2023 року разом з неповнолітніми дітьми виїхала за кордон держави України. На теперішній час між сторонами існує спір щодо поділу транспортних засобів ЗАЗ Daewoo Lanos, 2007 р.в., та [PERSON] , 1986 р.в., як спільного майна подружжя. Спору про інше майно між подружжям наразі не існує. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 11 грудня 2023 року, номер 264, складеним на замовлення позивача судовим експертом [PERSON] без проведення огляду спірного транспортного засобу: станом на 08 грудня 2023 року, ринкова вартість легкового автомобіля марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, об`єм двигуна - 1386 куб. см, тип палива - бензиновий, конвертований для роботи на газу, становить 101950 гривень. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкції правил статті 60 СК України свідчать про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Отже, поділ майна подружжя, коли одному з подружжя залишається неподільна річ - транспортний засіб у власність, а другий з подружжя отримує компенсацію вартості його частини автомобіля є логічним при тому, якщо перший фактично користується цим майном, а інший - позбавлений можливості впливати на долю речі та фактично нею користуватися. При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу. Вирішуючи питання щодо поділу майна, суд вважає цілком доведеним, що транспортний засіб OPEL CADETT, 1986 року випуску, за волевиявленням сторін, які перебували у зареєстрованому шлюбі був залишений у м.Бахмут. При цьому, суд наголошує на тому, що загальновідомим є факт, що з початку повномасштабного вторгнення ЗС РФ до України, м. Бахмут є територією, на якій велися активні бойові дії, на час судового провадження місто окуповане та є тимчасово непідконтрольною територією України. Отже, цілком очевидно, що і позивач і відповідач наразі позбавлені можливості користуватися спірним автомобілем, доля якого наразі невідома, жодним належним доказом існування на час ухвалення рішення суду не підтверджено, а тому на глибоке переконання залишення зазначеного автомобіля одному з подружжя та стягнення з нього компенсації на користь другого є несправедливим. Однак, враховуючи наявність реєстрації спірного транспортного засобу за позивачкою, тому суд вважає, що справедливим розподілом зазначеного майна буде визнання за кожним з подружжя ідеальних часток по частці на автомобіль OPEL CADETT, 1986 року випуску. Також, як вбачається з пояснень учасників провадження, місце перебування автомобіля Daewoo Lanos, 2007 року випуску є СТО у м.Івано-Франківськ було визначене [PERSON] . Технічний паспорт на автомобіль марки ЗАЗ Daewoo Lanos, 2007 року випуску знаходиться у [PERSON] . Згідно відкритих даних системи ОпенДатаЮА за податковим номером [PERSON] РНОКПП [NUMBER] та державним номером спірного транспортного засобу [NUMBER] , вбачається значна кількість штрафів за порушення правил дорожнього руху. Після розірвання шлюбу сторін на відповідача були накладені штрафи 26.10.2023, 06.11.2023, 20.12.2023 року. Накладення штрафів та факт керування автомобілем ЗАЗ Daewoo Lanos, у м.Івано-Франківськ після розлучення, як і факт самостійного вибору місця знаходження спірного автомобіля у м.Івано-Франковську відповідачем [PERSON] у судовому засіданні визнаний. [PERSON] з кінця червня 2023 року перебуває за кордоном, що унеможливлює користування спірним автомобілем у цей час. Рахунок на оплату № 6 від 05.02.2024 року , наданий відповідачем [PERSON] , про необхідність проведення ремонтних робіт також свідчить про те, що транспортний засіб перебуває у володінні останнього та не використовується позивачкою. Отже, суд вважає встановленим, що [PERSON] користується спірним автомобілем одноособово, не в інтересах іншого зі співвласників, спільне використання транспортного засобу неможливе, а тому позивачка має право на отримання компенсації за свою частку у спільному майні. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 11 грудня 2023 року станом на 08 грудня 2023 року ринкова вартість легкового автомобіля марки ЗАЗ Daewoo Lanos, 2007 року випуску становить 101 950 гривень. Сторона відповідача, у володінні якого перебуває спірний автомобіль заперечила проти зазначеного висновку, однак не заявила клопотання про призначення судової оціночної експертизи та не надала свій звіт, при цьому мотиви відповідача [PERSON] щодо непроведення експертного дослідження зводилися виключно до необхідності несення додаткових витрат при незначному доході. Доводи відповідача про необхідність проведення ремонтних робіт спірного автомобіля, часу утворення дефектів майна, обсягу необхідних робіт та вартості відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, тощо також не підтверджені висновком експерта. Сам рахунок на оплату, без підтвердження необхідності проведення таких робіт, їх обсягу та вартості, є лише припущенням зниження вартості майна та не належним доказом, який суд міг би покласти в обґрунтування висновку щодо зменшення розміру присудженої компенсації. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на отримання грошової компенсації 1/2 частини вартості майна (спірного автомобіля) при вирішенні спору щодо поділу майна подружжя у розмірі 50 975 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені первісні позовні вимоги про поділ майна сторін, нажитого під час перебування у шлюбі слід задовольнити у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги слід задовольнити частково. На підставі ст. 141 СК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору судового збору у сумі - 2147 гривень 20 копійок та витрати, що були понесені на проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 1360 гривень 00 копійок.

Outcome: partial