Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивач 12 червня 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Свій позов мотивує, що [PERSON] 26 листопада 2019 року звернулась до Департаменту соціальної політики (перейменовано в Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради на підставі рішення Луцької міської ради від 31.01.2024 року № 55/122) (далі - Департамент) із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Вказує, що Департаментом відповідно до поданої заяви, було призначено та виплачено відповідачу допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2020 року. Відповідно до постанови КМ України від 22.07.2020 № 632 з 01.07.2020 призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особами, у яких закінчився строк таких виплат у березні-червні 2020 року здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Зазначає, що відповідач повинна була звернутися до Департаменту із відповідною заявою та декларацією про доходи у липні - серпні 2020 року. Проте відповідач не звернулася із відповідною заявою. Враховуючи наведене, відповідачу було надмірно виплачено кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 4318,05 гривень. На адресу відповідача 02 лютого 2022 року направлено повідомлення про повернення надміру виплачених коштів в добровільному порядку до 30 квітня 2022 року та повторно направлено повідомлення 29 березня 2024 року. На момент подачі позову до суду відповідач не повернула надмірно сплачених коштів. На підставі наведеного, просить стягнути з відповідача в користь позивача кошти в розмірі 4318,05 гривень надміру виплаченої кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, та судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2024 року вищезазначену цивільну справу було передано на розгляд за підсудністю до Горохівського районного суду Волинської області. Ухвалою судді від 18 липня 2024 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 29 серпня 2024 року відзив на позов від відповідача до Горохівського районного суду Волинської області не надійшов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, подав заяву про розгляд справи здійснювати без його участі, позов підтримає, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до заяви №9782/19 від 26 листопада 2019 року зверталась до органу праці та соціального захисту населення про призначення державної допомоги (а.с.14, 15). Згідно з копією рішення від 11 грудня 2019 року та від 09 грудня 2019 року про призначення державної соціальної допомоги, [PERSON] призначено допомогу (а.с.10, 12). Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно ст.18-1 та 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. У зв`язку з встановленням на всій території України карантину з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року та з 22.05.2020 року до 31.07.2020 року, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 та від 20.05.2020 року № 392 (зі змінами), відповідачу було продовжено виплату вищезазначеної допомоги на період з 01 травня 2020 року по 31 липня 2020 року (а.с. 11). Судом встановлено, що відповідач не звернулась у липні-серпні 2020 року для підтвердження права на отримання вищевказаних державних соціальних допомог. В той же час, так як виплата коштів допомоги за липень 2020 року відповідачу була проведена, їй було надміру виплачені кошти допомоги малозабезпеченим сім`ям за липень 2020 року в розмірі 4318,05 гривень. Відповідно до копії рішення про визначення обсягу надміру виплачених коштів [PERSON] від 01 лютого 2022 року, визначено обсяг надміру виплачених коштів допомоги за період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року в розмірі 4318, 05 гривень (а.с.9). Позивачем на адресу відповідача були направлені повідомлення про повернення надміру виплачених коштів, однак, в добровільному порядку, відповідач вказану суму грошових коштів позивачу не повернула (а.с.7, 8). Позивач вказує, що станом на дату звернення до суду з даним позовом сума боргу по соціальної допомоги як малозабезпеченим сім`ям, становить 4318,05 гривень. Згідно з п. 25 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів №632 від 22.07.2020 року, було внесено зміни до Порядку № 1751, яким передбачено новий порядок призначення допомоги на дітей одиноким матерям з 01 липня 2020 року. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги», визначено, що призначення і виплата державної допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні-червні 2020 року, здійснюється лише після поданої нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Також, даною постановою передбачено, що державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям, особам, які звернулись за її призначенням у липні-серпні 2020 року, призначається і виплачується, починаючи з липня 2020 року. Враховуючи, що Постанова Кабінету Міністрів №632 від 22.07.2020 набрала чинності 24.07.2020 року, а виплата коштів допомоги за липень 2020 року відповідачу була проведена 17 червня 2020 року, рішенням про визначення обсягу надміру виплачених коштів [PERSON] від 01 лютого 2022 року, визначено обсяг надміру виплачених коштів допомоги за період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року в розмірі 4318,05 гривень. Пунктом 2 постанови Кабінету міністрів України № 264 від 08.04.2020 року, установлено, що орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги на підставі поданої особою заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку не підтверджується право на отримання допомоги, органи соціального захисту визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню з місця призначення соціальної допомоги та повідомляє отримувача допомоги про обсяг коштів які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Станом на день розгляду справи в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач повернула виплачені позивачем кошти державної допомоги в розмірі 4318,05 гривень. Згідно зі ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За правилами ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Частиною 1 статті 1213 ЦК України, визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, з врахуванням наведеного, з [PERSON] слід стягнути в користь Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради надміру виплачену допомогу малозабезпеченій сім`ї в розмірі 4318,05 гривень. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved