Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтовано тим, що 08.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області. Від даного шлюбу [INFO] народився [PERSON] . Відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.02.2016 вказаний шлюб розірвано. Згідно з рішенням Сквирського районного суду Київської області від 03.03.2016 з [PERSON] присуджено стягувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. і до його повноліття. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 23.08.2018 року змінено розмір аліментів та присуджено стягувати аліменти у розмірі частки. Відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 30.10.2023 року [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окрім того вказаним рішенням присуджено стягувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 2\~395,00 грн., [PERSON] у розмірі 1\~921,00 грн. Позивач зазначає, що працює оператором котельні в ТОВ «Сквирський завод продтоварів» та отримує заробітну плату в сумі 5\~393,50 грн. та сплачує з неї аліменти на загальну суму 4\~316,00 щомісяця до повноліття дітей та його фінансові зобов?язання перед трьома дітьми суттєво збільшилися. Окрім цього позивач вказує, що його батьки є пенсіонерами, мати постійно хворіє та потребує стороннього догляду. На підставі викладено та у зв?язку з тим, що у позивач погіршилося матеріальне становище та змінився сімейний стан просить суд зменшити розмір аліментів з на 1/6 частину. Ухвалою суду від 24.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. 22 липня 2024 року від відповідача надійшов відзив, у якому вона просила відмовити у задоволенні позову та залишити призначений розмір аліментів, оскільки позивач не надав належних доказів зміни матеріального становища, сімейного стану та стану здоров?я. Зазначає, що обставина на яку посилається позивач, а саме стягнення аліментів ще на двох дітей, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Окрім того просила судові витрати покласти на позивача. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з?явилася, подала до суду відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 року, який був розірваний 26.02.2016 року на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області. За час перебування позивача у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 104 (а.с. 8). Відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 03.03.2016 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. і до його повноліття. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 23.03.2018 року змінено розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача, та визначено їх розмір у виді частки заробітку (доходу) (а.с. 9-11). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються сімейним законодавством України. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 «Конвенції ООН про права дитини» від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 273 СК України встановлено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Враховуючи зміст ст.ст. 192, 273 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, після набрання законної сили рішення Сквирського районного суду Київської області від 23.03.2018, яким було визначено новий розмір аліментів, що стягувався із [PERSON] на утримання дитини, у нього змінився сімейний стан та погіршилося матеріальне становище. Так, судом встановлено, що на утриманні у позивача є ще двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області від 30.10.2023 року (а.с.12-18). Відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 30.10.2023 року з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 2\~395,00 грн. та [PERSON] у розмірі 1\~921,00 грн. (а.с.12-18). Крім того, із наданої позивачем довідки №0000-000002 від 08.03.2024 року встановлено, що він працює на посаді оператора котельні в ТОВ «Сквирський завод продтоварів» з 01.08.2022 р.. Його дохід за період з 01.03.2023 по 29.02.2024 року склав 81\~200,00 грн. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.07.2023 року у справі № 688/4308/23, зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи із закріплених ч.9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну сімейного стану та погіршення матеріального становища платника аліментів, тобто позивача [PERSON] , а тому вважає, що його вимоги про зменшення розміру аліментів є обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд зазначає, що пропонована позивачем частка зміни аліментів на утримання сина [PERSON] з на 1/6, не є обґрунтованою, такою, що порушить права такої дитини на отримання аліментів з боку батька, й така частка жодним чином не забезпечить дитині на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Окрім того суд не приймає до уваги аргументи позивача про перебування на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку та, що він здійснює догляд за хворою матір?ю, оскільки дані обставини не підтвердженні належними та допустимими доказами. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного, ст.ст.\~180,\~181\~ч.1,\~182\~ч.2,\~183,\~192,\~197\~\~Сімейного кодексу України,\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~ та,

Outcome: partial