Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.11.1994 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 377. В обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що [INFO] , між сторонами було зареєстровано шлюбу. Позивач зазначає, що відповідач є уродженцем міста Шахти, Ростовської області, російська федерації, громадянин російської федерації. Від шлюбу у сторін наявним син [PERSON] [INFO] Подружнє життя з відповідачем не склалось. Вони втратило один до одного почуття любові та взаємоповаги, їхній відносини перестали ґрунтуватись на почуттях відповідальності один за одного, моральної відповідальності за скоєні вчинки. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити їхнім особистим інтересам. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2023 року справу було направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєву Є.С. Ухвалою суду від 26.12.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін. Оскільки місце проживання відповідача невідомо, а згідно матеріалів справи його місце мешканя є м. Шатхи, Ростовської області, рф, тому суд повідомляв відповідача про судовий розгляд шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, відтак в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою про розгляд справи. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч.8 ст.178та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого 04.11.1994 року Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 377. Позивач є громадянкою України. Відповідач є громадянкою рф. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із п.2 ч.1 ст. 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем , особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 2 Закону № 2709-ІУ цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом. Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV. Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 Закону № 2709-IV встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. За ч. 1 ст. 61 вказаного закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Крім того відповідно до ч.2 ст. 16 вище вказаного Закону якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю. Позивач мешкає на території України, а тому застосуванню підлягає саме законодавство України. Як визначає ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивач вказала на неможливість збереження шлюбу та подальшого спільного життя із відповідачем, суд вбачає підстави для задоволення позову. За ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved