Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом, у якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться життям, не відвідує сина ані вдома, ані в навчальному закладі, не займався та не займається духовним, моральним та фізичним розвитком дитини. Наведене свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Посилається на те, що позивачка, не бажаючи примирення, заявила, що «затягає його по судах», що і робить до цих пір. За цей час він отримав близько десяти позовних заяв. Зокрема, про позбавлення батьківських прав Тернопільським міськрайонним судом було розглянуто два позови, в яких було відмовлено позивачці [PERSON] . Згідно закону, він має право на побачення з дитиною, тому звернувся до Борщівської РДА з проханням визначити йому порядок та способи його участі у вихованні сина [PERSON] , однак затверджений розпорядженням графік побачень позивачка не виконувала. Коли він зателефонував про намір відвідати сина, вона викликала поліцію, мотивуючи тим, що він її переслідує та погрожує, хоча такого не було. Надалі всі його намагання побачитись із сином та брати участь в його вихованні закінчувались нічим, так як позивачка не давала йому цього робити. Його спроби додзвонитись до кумів, щоб вони посприяли зустрічі з сином теж були марними. У зв`язку з переїздом позивачки у м. Тернопіль, він звертався до Служби у справах неповнолітніх дітей Тернопільської ради із заявою про усунення перешкод у побаченнях із сином. На засіданні комісії позивачку зобов`язали розповісти синові про наявність біологічного батька та забезпечити зустріч з сином. Всі вимоги були проігноровані позивачкою. Позивачка налаштовувала дитину проти нього, а потім вигадала версію, сказавши дитині, що він загинув на війні і його більше немає. Зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і до нього така міра не може бути застосована, так як він намагався і бажає виховувати свого сина, постійно цікавиться його життям. Докладав і буде докладати зусиль, щоб налагодити відносини з сином. Щоразу, коли він приїжджав на зустріч з сином згідно графіку побачень, позивачка відмовляла у зустрічі, вигадуючи різні причини, на що йому доводилося викликати працівників Тернопільського відділу поліції та свідків. В позовній заяві позивачка стверджує, що вихованням та утриманням сина займається лише вона, але виховання не є бездоганним, бо згідно постанови від 07 вересня 2021 року (справа №607/11138/21) позивачка [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ухиляння батьків від виконанням своїх обов`язків. Він хоче захистити свого сина, але йому в цьому перешкоджають і безпідставно хочуть позбавити батьківських прав, хоча він цікавиться життям дитини, хоче спілкуватися з ним. Утримував і продовжує утримувати сина, сплачуючи аліменти. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2024 року зобов`язано Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, як орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, надати Борщівському районному суду Тернопільської області в даній справі письмовий висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. Позивачка також пояснила, що звернулася з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача на прохання сина [PERSON] , який проживає з вітчимом з двохрічного віку і вважає його батьком, у них гарні відносини. Коли вона розлучилася із відповідачем, то дитині був один рік. Вона з дитиною переїхала жити у м.Тернопіль. Після червня 2017 року відповідач бачився з дитиною один раз і більше дитиною не цікавився. Вона ж проживає у м.Тернополі зі своєю сім`єю та перебуває в другому шлюбі. Вона ніколи не налаштовувала дитину проти батька. У сина гарні відносини з вітчимом. В судовому засіданні з`ясована думка дитини, неповнолітнього [PERSON] , який просить позбавити відповідача батьківських прав. Пояснив, що на його думку він батька не особливо цікавив. Після 2017 року зустрічей з ним не пригадує. Останній раз спілкувався з батьком по телефону, коли йому було 13 років. За батька він вважає свого вітчима, з яким у нього склалися гарні відносини. Належно повідомлений відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Представник управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільська міської міської ради в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просить слухати справу у його відсутності за наявними матеріалами справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дружить із сім`єю позивачки, буває на днях народження [PERSON] , де відповідача не бачив. Йому відомо, що відповідач не цікавиться сином. [PERSON] називає батьком другого чоловіка позивачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачкою близько десяти років і вона ніколи не бачила, щоб відповідач спілкувався з дитиною. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. Під час перебування у шлюбі, [INFO] в сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 17.02.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного етапу Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області. Шлюб, зареєстрований 25.04.2006 між батьками дитини розірвано рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 01.12.2010 у справі № 2-874/10. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу « [PERSON] ». 12.04.2012 позивачка змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , зареєструвавши з [PERSON] шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 12.04.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Відповідно до довідки Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 від 25.01.2024 № 20, син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , навчався у даній школі з 01.02.2016 по 30.06.2023. За час навчання у школі вихованням дитини займалася мама. Батько жодного разу не телефонував, не виявляв зацікавленості у навчанні сина та не відвідував батьківські збори. Згідно довідки Тернопільського академічного ліцею «Українська гімназія» імені Івана Франка від 25.01.2024 № 02-12/20, [PERSON] навчається у ліцеї з 01.09.2023. Мати, [PERSON] , приділяє достатню увагу синові та піклується про нього. На батьківські збори приходила мати. Батько [PERSON] не брав участі у шкільному житті дитини. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 06.01.2016 № 18 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовного малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.02.2016 у справі № 607/15705/15-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та збільшення розміру аліментів відмовлено. При ухваленні цього рішення судом не було встановлено винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.06.2017 у справі № 607/10542/16-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів відмовлено. Зокрема, зі змісту цього рішення встановлено, що при ухваленні рішення судом було враховано вік дитини, те, що батько дитини бажав брати участь у вихованні свого сина та виконанні свого батьківського обов`язку щодо нього, не мав заборгованості по аліментах, своєчасно їх сплачував, негативне ставлення позивачки до виконання такого обов`язку відповідачем, неприязні стосунки між батьками, у зв`язку з чим суд вважав за можливе не позбавляти батьківських прав відповідача. Окрім того, суд зазначав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При ухваленні зазначених вище судових рішень судами було встановлено, що сторони перебувають у неприязних стосунках. Окрім того, станом на теперішній час сторони продовжують перебувати у неприязних стосунках, що встановлено з долучених позивачем до заперечень на позовну заяву документів стосовно звернень в правоохоронні органи і, що також не заперечується сторонами. Відповідно до довідки Борщівського відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.06.2024 № 25897/28.6-14, заборгованість у [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на 07.06.2024 відсутня. У довідці зазначено, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист №2-370 від 19.05.2010, виданий Борщівським районним судом тернопільської області про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 квітня 2010 року. Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, що діє як орган опіки та піклування у своєму висновку від 26.06.2024 №1048, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Зі змісту висновку встановлено, що маги дитини, [PERSON] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що батько не бере жодної участі у житті сина [PERSON] , не піклується про його фізичний, моральний та духовний розвиток, жодних покладених законом батьківських обов`язків не виконує. Також, вказала, що у 2016 та 2017 роках уже розглядалося питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина, однак судом були прийняті рішення про відмову у задоволенні позову про батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , на засідання комісії не з`явився, направив письмові пояснення, у яких просить засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо позбавлення його батьківських прав проводити без його участі, оскільки перебуває за кордоном. Вказав, що відвідував сина в садочку та школі. Також зазначив, що син [PERSON] під тиском матері та вітчима може відмовлятись від того, що вони дійсно зустрічались. Пояснив, що два подаровані [PERSON] мобільні телефони мати в дитини відібрала. З огляду на викладене, заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, батьком до заяви додано спільні із сином фотографії, на яких дитині на вигляд не більше 8-10 років. Неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії повідомив, що бажає позбавити батька батьківських прав, оскільки він не цікавиться його життям та здоров`ям, не телефонує, вихованням та утриманням займається виключно мати, батька востаннє бачив у першому класі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення в інтересах дитини. Із досліджених у справі доказів суд приходить до висновку, що відповідач тривалий час без поважних причин, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не виявляв і не виявляє щодо сина батьківського піклування, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Доказів зворотнього відповідачем не надано та під час розгляду справи не спростовано пояснення позивачки щодо його ухилення від виконання батьківських обов`язків. Щодо посилань позивача на те, що відповідачка створює йому перешкоди у спілкуванні з сином не підтверджено достатніми доказами. Суд також звертає увагу на те, що виконання батьківських обов`язків не обмежується тільки спілкуванням з дитиною. Доказів, що відповідач будь-яким іншим чином бере участь у вихованні дитини, матеріали справи не містять. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах дитини відповідача слід позбавити батьківських прав стосовно його сина [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сплачений позивачкою судовий збір в користь позивачки. На підставі ст.ст.164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved