Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

13.10.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком, в якому позивач просить суд: - визначити місце проживання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував у шлюбі з [PERSON] з 07.10.2017 року, та вони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . У березні 2022 року відповідач залишила спільних дітей на його батьків в окупованому м. Маріуполі та зникла в невідомому напрямку. Наприкінці березня 2022 року позивач вивіз дітей до м. Запоріжжя та встав на облік внутрішньо переміщених осіб з дітьми. Хортицький районний суд м. Запоріжжя заочним рішення від 12.10.2022 року розірвав шлюб, укладений між позивачем та відповідачем. Через деякий час позивач разом з дітьми переселився до Дніпропетровської області та мешкає з ними за адресою: [ADDRESS] . Позивач самостійно виховує дітей та утримує їх. Відповідач інколи в телефонному режимі цікавиться справами дітей та бажає забрати дітей, але її номер телефону йому невідомий. Як пояснив позивач, у них з відповідачем спір щодо місця проживання дітей. Тому позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з батьком. Відповідач та третя особа у встановлений судом строк не подали до суду відзив на позов та пояснень по суті спору, відповідно. Під час судового засідання сторона позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснила суду таким чином, як про це вказано вище. Також позивач пояснив, що у нього з відповідачем є спір щодо місця проживання дітей, бо відповідач створила нову родину та хоче забрати дітей до м. Маріуполя. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом з метою визначення підсудності було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідно до відповіді №286047 від 24.10.2023 року, з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 22.01.2011 року. Відповідно до відповіді №286035 від 24.10.2023 року, з Єдиного державного демографічного реєстру, відомості про зареєстроване місце проживання позивача відсутні. Ухвалою суду від 24.10.2023 року було витребувано у Міністерства соціальної політики України (info@mlsp.gov.ua) інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Маріуполь Донецької області, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , паспорт № [NUMBER] від 22.11.2017 року, РНОКПП [NUMBER] . 28.12.2023 року (передано судді канцелярією суду - 29.12.2023 року) до суду надійшла інформація з Міністерства соціальної політики України, що станом на 21.12.2023 року інформація в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб щодо відповідача відсутня. Ухвалою суду від 01.01.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.03.2024 року було задоволено клопотання позивача про виключення третіх осіб, заміну та залучення до участі у справі третіх осіб - органу опіки та піклування за місцем проживання позивача разом з дітьми в цивільній справі №203/5959/23, та виключено зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Службу у справах дітей Центральної міської ради та Відділ органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Адміністрацію Новокодацького району Дніпровської міської ради, відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про заміну неналежних третіх осіб на належну третю особу в цивільній справі. Ухвалою суду від 27.05.2024 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У чергове судове засідання 27.08.2024 року з`явились позивач та його представник. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Відповідач повторно не з`явилась у судові засідання, призначені на 10.07.2024 року, 27.08.2024 року, та не подала до суду відзив на позовну заяву без поважних причин, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судових засіданнях до суду не надсилала. Позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення та думку сторони позивача, на підставі ст. ст. 128, 223, 280-280 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача та третьої особи в порядку заочного розгляду за наявними у справі письмовими доказами, про що 27.08.2024 року постановив відповідну ухвалу суду із занесенням до протоколу судового засідання. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення позивача та його представника по суті спору, дослідив наявні в матеріалах справи письмові докази, оголосив судові дебати та заслухав заключні слова позивача та його представника. 27.08.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що сторони: позивач - [PERSON] , [INFO] , та відповідач - [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2017 року, та рішенням суду їх шлюб було розірвано. Вони є батьками двох малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Це підтверджується копіями: свідоцтв про народження дітей від 13.03.2018 року та від 22.05.2020 року, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб від 07.10.2017 року, серії [NUMBER] , заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2022 року, справа №337/1728/22, провадження №2/337/1382/2022, яке набрало законної сили станом на 12.11.2022 року. Позивач та його малолітні діти [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами та станом на 20.10.2023 року фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , а зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання дітей та батька є задовільними, для виховання та розвитку дітей створені належні умови: є окрема кімната для дітей, в наявності місця для відпочинку, ліжко, стіл, стілець, шафа для одягу, в достатній кількості сезонний одяг, є запас продуктів харчування. Стосунки у сім`ї традиційні, доброзичливі, батько забезпечує потреби дітей, цікавиться здоров`ям та усебічним розвитком дітей. Це підтверджується копіями довідок від 20.10.2023 року №№1204-5003003715, 1204-5003003733, 1204-5003003723, договору оренди приватного будинку від 30.09.2023 року, актом обстеження житлово-побутових умов від 25.10.2023 року, складеним спеціалістами Управління-служби у справах дітей Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради за заявою [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 23.05.2024 року за №3/9-89, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради зазначила, що матір запросити на засідання комісії не виявилось можливим, бо вона проживає на тимчасово окупованій території України в м. Маріуполі (копію паспорту громадянки рф надав батько), та вважає за доцільне в інтересах дітей визначити місце проживання малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Згідно з положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Аналіз викладених вище норм вказує, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Так, суд, вирішуючи по суті спір між сторонами, враховує те, що у ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач надав суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту проживання разом з ним малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також суд враховує те, що батько піклується про дітей, утримує їх, сприяє їх всебічному розвитку, створив задовільні та належні умови для їх проживання, а відповідач не довела зворотного. Крім того, суд бере до уваги те, що орган опіки та піклування надав висновок від 23.05.2024 року №3/9-89 про доцільність визначення місця проживання дітей разом з батьком, в якому, зокрема, зазначив, що мати проживає на території м. Маріуполь. З огляду на викладене вище, а також, враховуючи вік дітей, стан їх здоров`я, те, що діти фактично проживають разом з батьком, який піклується про них, утримує їх, суд доходить висновку, що визначення місця проживання дітей разом з батьком відповідає найкращим інтересам дітей, бо діти потребують постійного догляду та турботи, це позитивно сприятиме їх розвитку, та не буде перешкодою для спілкування дітей з обома батьками. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про визначення місця проживання дітей разом з батьком у повному обсязі. З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача . Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] . З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved