Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить провести поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем вона одружилася 22 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Під час шлюбу у них народився син [PERSON] . Сімейне життя не склалося, на момент звернення до суду з даним позовом позивач з відповідачем перебувають в процесі розлучення. Відповідач вигнав її з сином з будинку в с. Радісне і не допускає її в жиле приміщення, а тому вимушена винаймати житло. Також Відповідач не надає ключів від квартири [ADDRESS] , яку він отримав у лізинг, як працівник Державної служби із надзвичайних ситуацій під час шлюбу та для проживання їхньої спільної сім`ї у [ADDRESS] . За час\~шлюбу спільно\~з відповідачем\~набули право\~на наступне\~майно:\~-\~квартира [ADDRESS] , [ADDRESS] ,\~56,1\~м.\~кв.,\~житловою площею\~ 28,\~5\~м.\~кв.\~За [PERSON] \~зареєстровано строкове\~платне володіння\~та користування\~квартирою [ADDRESS] ,\~строк дії\~01.03.2034\~р.,\~лізингодавець:\~Державна іпотечна\~установа,\~лізінгоодержувач:\~ [PERSON] ,\~дата реєстрації\~08.10.2019\~р.;\~-\~незавершене будівництво\~індивідуального житлового\~будинку в\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~259,6\~м.\~кв.,\~в т.ч.\~площа житлових\~приміщень 129,8\~м.\~кв.,\~разом із\~земельною ділянкою.\~Земельну ділянку\~під будівництво\~відповідач придбав\~разом із\~частково побудованим\~будинком,\~готовністю 33,82\~відсотки,\~у 2008\~році до\~укладення шлюбу\~між подружжям\~за договором\~купівлі-продажу.\~Під час\~шлюбу вони\~разом за\~спільні кошти\~та спільною\~працею добудували\~житловий будинок\~і з\~2018\~року проживали\~в ньому.\~Житловий будинок\~готовий на\~100\~відсотків,\~але з\~невідомих їй\~причин не\~здається в\~експлуатацію.\~Згідно договору\~купівлі-продажу\~від 12.03.2008\~року вартість\~незавершеного будівництва\~житлового будинку\~разом із\~земельною ділянкою\~склала 30000\~грн.,\~на даний\~момент вартість\~будинку в\~с.\~Радісне складає\~1500000\~грн.\~згідно ч.\~2\~ст.\~7\~Закону України\~«про фінансовий\~лізинг» лізингоодержувач\~має право\~набути у\~власність об`єкт\~фінансового лізингу,\~за умови\~належного виконання\~лізингоодержувачем своїх\~зобов`язань,\~за договором\~фінансового лізингу,\~у тому\~числі із\~сплати лізингових\~та інших\~платежів,\~а також\~(у\~разі виникнення)\~неустойки (штрафу,\~пені),\~якщо інше\~не передбачене\~таким договором.\~Станом на\~01.09.2022\~року за\~договором фінансового\~лізингу сплачено\~86411\~грн.\~68\~коп.\~Таким чином,\~загальна вартість\~майна,\~що є\~спільною сумісною\~власністю складає\~1586\~411\~грн.\~68\~коп.\~Добровільно поділити\~майно сторони\~не змогли.\~Шлюбний договір\~не укладався.\~Відповідно до\~ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України та\~частин 3,\~4\~ст.\~368\~Цивільного кодексу\~України майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу в\~результаті спільної\~праці та\~за спільні\~грошові кошти\~членів сім`ї,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~із них\~не мав\~з поважних\~причин самостійного\~заробітку (доходу).\~Вважається,\~що кожна\~річ,\~набута за\~час шлюбу,\~крім речей\~індивідуального користування,\~є об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя.\~Спільною сумісною\~власністю подружжя,\~зокрема можуть\~бути:\~квартири,\~жилі і\~садові будинки;\~земельні ділянки\~та насадження\~на них,\~продуктивна і\~робоча худоба,\~засоби виробництва,\~транспортні засоби,\~грошові кошти,\~акції та\~інші цінні\~папери,\~накопичення в\~житлово-будівельному,\~дачно-будівельному,\~гаражно-будівельному\~кооперативі,\~грошові суми\~та майно,\~належні подружжю\~за іншими\~зобов`язальними правовідносинами,\~тощо.\~Згідно ст.\~321\~ЦК України\~право власності\~на нову\~річ,\~яка виготовлена\~(створена)\~особою,\~набувається нею,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Право власності\~на новостворене\~майно (житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна).\~Якщо договором\~або законом\~передбачено прийняття\~нерухомого майна\~до експлуатації,\~право власності\~виникає з\~моменту його\~прийняття до\~експлуатації.\~Якщо право\~власності на\~нерухоме майно\~відповідно до\~закону підлягає\~державній реєстрації,\~право власності\~виникає з\~моменту державної\~реєстрації.\~Майнове право\~засвідчує правомочність\~його власника\~отримати право\~власності на\~нерухоме майно\~чи інше\~речове право\~на відповідне\~майно в\~майбутньому.\~У зв`язку\~з розлученням\~та необхідністю\~утримання та\~виховання сина,\~позбавленням доступу\~до житла,\~на яке\~вона має\~право на\~рівні із\~відповідачем,\~позивач звертається\~з даним\~позовом,\~просить суд:\~-\~визнати її\~стороною договору\~фінансового лізингу\~№ ФЛ\~201900697\~як лізингоодержувача\~в рівних\~долях із\~відповідачем за\~договором фінансового\~лізингу від\~08.10.2019\~року,\~серія та\~номер 1666,\~який було\~укладено Державною\~іпотечною установою\~та відповідачем;\~-\~покласти на\~неї обов`язок\~по сплаті\~ лізінгових\~платежів відповідно\~до умов\~договору фінансового\~лізингу №\~ФЛ 201900697, серія та\~номер 1666\~від 08.10.2019\~року;\~-\~визнати майнові\~права на\~незавершене будівництво\~житлового будинку\~із присадибними\~будівлями (котельнею)\~та облаштованою\~присадибною ділянкою\~в [ADDRESS] ,\~загальною площею\~259,6\~м.\~кв.,\~в т.ч.\~площа житлових\~приміщень 129,8\~м.\~кв.\~спільною сумісною\~власністю позивача\~та відповідача;\~-\~визнати за\~нею право\~власності на\~ майнових\~прав вартістю\~553344\~грн.\~на незавершене\~будівництво житлового\~будинку із\~присадибними будівлями\~(котельнею)\~та облаштованою\~присадибною ділянкою\~в [ADDRESS] , загальною площею 259,6 м. кв., в т.ч. площа житлових приміщень 129,8 м. кв. та загальною площею забудови 192,7 кв.м., в т.ч. площа забудови житлового будинку 120,6 м. кв., прибудови площею 41,7 м.кв., котельні площею забудови 30,4 м.кв. та облаштованої присадибної ділянки (будівництво паркану, бруківки та ін.). 10.10.2022 року відкрито провадження у справі, та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 22.12.2022 року винесено ухвалу про витребування доказів. 30.03.2023 року та 21.04.2023 року винесено ухвалу про витребування доказів повторно. 21.04.2023 року винесено ухвалу про застосування заходів процесуального примусу у виді штрафу. 22.05.2023 року винесено ухвалу про призначення судової експертизи. 03.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13.08.2024 року. Аргументи учасників справи. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник вимоги\~позову не\~визнали просили\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог на\~підставі доводів\~викладених у\~своєму відзиві.\~В установлений\~строк було\~надано відзив\~на позов,\~згідно якого\~позовні вимоги\~не визнають,\~оскільки придбане\~за договором\~фінансового лізингу ФЛ 201900697 укладеного 08.10.2019 року між Державною іпотечною установою та [PERSON] , речове право строкового платного володіння та користування квартирою [ADDRESS] , загальною площею 56,1 кв. м. не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки відповідно до приписів ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути лише майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Разом з тим, право власності на зазначену квартиру, згідно доданої до позову інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2022 року належить Державній іпотечній установі. Відповідачу [PERSON] належить лише право строкового платного володіння і користування зазначеною квартирою, відповідно до Договору фінансового лізингу від 08.10.2019 року, а тому оспорювана квартира не підлягає поділу між сторонами по справі, як об`єкт спільної сумісної власності. З іншої сторони, визнання позивачки стороною договору фінансового лізингу ФЛ 201900697 як лізингоодержувача в рівних долях із Лаврінчуком за договором лізингу від 08.10.2019 року у судовому порядку є неможливим, виходячи з вимог закону і умов зазначеного договору фінансового лізингу (ст. 8 ЗУ «Про фінансовий лізинг»). Права та обов`язки відповідача за договором фінансового лізингу не відносяться до спільного майна подружжя, оскільки зазначений у договорі фінансового лізингу предмет договору квартира [ADDRESS] не передається у власність Лізингоодержувачу відповідачу по справі, а вартість зазначеної квартири на момент розірвання шлюбу не була сплачена відповідачем за рахунок спільних коштів подружжя, а її поетапна оплата до 2034 року буде здійснюватися за рахунок органу забезпечення житлом Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області на підставі тристороннього про компенсацію частини лізингових платежів № ДК201900771, укладеного 08.10.2019 року між ГУ ДСНС у Хмельницькій області, Державною іпотечною установою та [PERSON] Право на отримання компенсації вартості житла, зазначеного у договорі фінансового лізингу, особисто [PERSON] набув на підставі постанови КМУ № 1201 від 14.11.2028 року, якою затверджено Порядок забезпечення поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу, згідно якого право на відшкодування лізингових платежів на придбання житла мають, зокрема особи начальницького складу ДСНС, до яких відноситься відповідач по справі, оскільки проходить службу цивільного захисту в Головному управлінні ДСНС у Хмельницькій області, тобто вартість належного на праві власності Державній іпотечній установі житла, що є предметом лізингу за договором від 08.10.2019 року, компенсується особисто [PERSON] . Головним управлінням ДСНС у Хмельницькій області у зв`язку з тим, що він має статус рятувальника, який проходить службу цивільного захисту, і вказана компенсація вартості житла буде припинена у разі звільнення його зі служби цивільного захисту. Обов`язок ГУ ДСНС у Хмельницькій області по компенсації частини вартості житла, переданого у лізинг [PERSON] , виникає на підставі трьохстороннього договору про компенсацію частини лізингових платежів у відповідності до положень Порядку 1201 у зв`язку з тим, що [PERSON] є особою начальницького складу служби цивільного захисту, тобто має спеціальний статус. Позивач не має статусу особи рядового або начальницького складу служби цивільного захисту, тому на неї не поширюється дія Порядку 1201 щодо компенсації вартості житла, а тому вона не має права на визнання її стороною договору фінансового лізингу, в т.ч. і у судовому порядку. Договір фінансового лізингу від 08.10.2019 року є домовленістю двох сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Будь-яким законом чи будь-яким пунктом вказаного договору фінансового лізингу не передбачено право внесення змін до договору фінансового лізингу стосовно складу Сторін вказаного договору у судовому порядку. Позовна вимога про покладення на [PERSON] обов`язку по сплаті частини лізингових платежів відповідно до умов договору фінансового лізингу не може бути задоволена в силу приписів ст. 651 ЦК України, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, а такий договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. П. 9.4. Договору фінансового лізингу від 08.10.2019 року прямо передбачено, що зміни до договору можуть бути внесені тільки за взаємною згодою Сторін, яка оформлюється Договором про внесення змін до Договору та його нотаріального посвідчення, якщо інше не встановлено у самому договорі або у чинному законодавстві України, а тому відсутні будь-які підстави для внесення змін до вказаного Договору. Також у відзиві заперечують стосовно визнання майнових прав на незавершене будівництво житлового будинку в [ADDRESS] загальною площею 259,6 кв.м. в т.ч. житловою площею 129,8 кв. м. спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Згідно технічного паспорту на вказаний будинок, який доданий до позовної заяви, загальна площа незавершеного будівництва житлового будинку по [ADDRESS] складає 129,8 кв.м., а не 259,6 кв.м., як зазначила позивачка. Житлова площа будинку складає 67,7 кв.м. проти 129,8 кв. м., зазначених у позові. Позивач у позові зазначає, що під час шлюбу із [PERSON] набули права на незавершене будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] , загальною площею 259,6 кв. м., житловою площею 129,8 кв. м., разом із земельною ділянкою. Однак, згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна), особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). А тому вважають, що у відповідача могло виникнути право власності на частину будівельних матеріалів, які були придбані і використані на завершення будівництва вказаного будинку після укладення шлюбу між сторонами 22.10.2011 року, підстави для визнання майнових прав на незавершене будівництво житлового будинку спільною сумісною власністю позивача і відповідача не передбачено. Звертають увагу на те, що відповідач [PERSON] до укладення шлюбу з позивачкою придбав на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2008 року земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,418 га, разом з розташованим на ній недобудованим житловим будинком, готовністю 33,82 %, а також земельну ділянку площею 0,0958 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , став одноосібним власником зазначених об`єктів нерухомого майна. Після придбання цих об`єктів відповідач за власні кошти та за кошти своїх батьків, продовжив будівництво незавершеного будівництвом будинку. До моменту укладання шлюбу з позивачкою 22.10.2011 року відповідач за допомогою своїх батьків завершив спорудження зазначеного будинку та оселився у ньому. На момент укладення шлюбу та вселення до будинку позивачки переважна більшість усіх будівельних та оздоблювальних робіт у даному будинку була завершена. Після одруження з позивачкою сторонами не було здійснено ніяких істотних змін щодо збільшення вартості зазначеного будинку, сама позивачка ніколи не цікавилася самим будинком, і їй завжди було байдуже з того, що у будинку досі не завершені деякі оздоблювальні роботи. Особисті кошти позивачки не були вкладені у спорудження чи оздоблення зазначеного будинку, оскільки усі будівельні роботи і капіталовкладення у їх проведення були здійснені до моменту укладення шлюбу сторін. А тому, підстави для задоволення позову відсутні, просили суд відмовити у його задоволенні. Представник третьої\~особи \~начальник головного\~управління ДСНС\~у Хмельницькій\~області Є.Братко надіслав\~на адресу\~суду пояснення\~по справі.\~В поясненні\~вказують,\~що вимоги\~позивача в\~частині визнання\~її стороною\~договору фінансового\~лізингу не\~підлягають задоволенню\~на підставі\~наступного.\~Постановою КМУ від 14.11.2018 року № 1201, затверджено Порядок забезпечення поліцейських та осіб рядового начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу. Відповідно до п. 1 Порядку зазначено, що цей Порядок визначає механізм забезпечення поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу та компенсації частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством. Другим пунктом Порядку визначено, що органи забезпечення житлом є центральний орган управління Національною поліцією, ДСНС, їх територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи, установи, заклади та організації, що належать до сфери управління таких центральних органів виконавчої влади, центральний апарат та територіальні управління Державного бюро розслідувань, в яких заявник проходить службу, а також органи державної влади, установи та організації, до яких в установленому порядку відряджені поліцейські, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань. Згідно п. 13 Порядку Орган забезпечення житлом протягом .. робочих днів розглядає отримані від заявника документи та в разі відповідності встановленим цим Порядком вимогам і за умови наявності для компенсації частини лізингових платежів бюджетних асигнувань, установлених кошторисом, а бо коштів інших джерел, не заборонених законодавством, з урахуванням черговості взяття на облік: 1)укладає з лізингодавцем та заявником договір про компенсацію частини лізингових платежів з відкладальною обставиною. Відкладальною обставиною в договорі про компенсацію частини лізингових платежів, за якою такий договір набере чинності, буде укладення між лізингодавцем та заявником договору фінансового лізингу; 2)подає лізингодавцю для укладення договору фінансового лізингу отримані від заявника документи, а також довідку про доходи заявника за останні 6 місяців. Відповідач, скориставшись умовами Порядку уклав договір фінансового лізингу з Державною іпотечною установою, сторонами даного договору є: [PERSON] та ДІУ. Після укладення договору фінансового лізингу, між Головним управлінням (орган забезпечення житлом), ДІУ, [PERSON] було укладено договір про компенсацію частини лізингових платежів. В п.\~1.1 договору про компенсацію частини лізингових платежів визначено, що з метою надання державної підтримки на придбання доступного житла Орган забезпечення житлом здійснює компенсацію частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, шляхом їх перерахування на поточний рахунок ДІУ, вказаний у н. 9 цього Договору. В п. 2.1. Договору вказано, що Орган забезпечення житлом зобов`язаний сплачувати компенсацію частини лізингових платежів, визначеному у п. 1.8 цього Договору, за наявності бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, або інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно умов Договору про компенсацію Головне управління здійснює компенсацію частини лізингових платежів, за кодом економічної класифікації код 3240 «капітальні трансферти населенню», це видатки, пов`язані із забезпеченням житлом (або грошова компенсація), автомобілями тощо громадян, які мають на це право відповідно до законодавства. Тобто компенсацію частини лізингових платежів здійснюється відповідачу Головним управлінням, у зв`язку з тим, що він має статус рятувальника, так як проходить службу цивільного захисту. В розділі 7 Договору зазначено, що Договір про компенсацію припиняється у тому числі, в разі звільнення [PERSON] зі служби цивільного захисту. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетна система України ґрунтується на принципі цільового використання бюджетних коштів бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Зважаючи на те, що Порядок визначає механізм забезпечення саме поліцейських та осіб рядового начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу та компенсації частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, тобто осіб зі спеціальних статусом, а Позивач не є особою зі спеціальним статусом, тому дія Порядку на неї не поширюється. Представник третьої\~особи Державної\~іпотечної установи\~ [PERSON] надіслав на адресу суду пояснення по справі. В поясненні вказують, що вимоги позивача, що стосуються прав і обов`язків Державної іпотечної установи не підлягають задоволенню на підставі наступного. Державна іпотечна установа є лізингодавцем і власником квартири. Відповідач по справі є лізингоодержувачем і володіє речовим правом на квартиру, яке полягає в строковому платному володінні та користуванні строком дії 01.03.2034 р. 08.10.2019 року між Державною іпотечною установою та відповідачем по справі укладено договір фінансового лізингу № ФЛ 201900697, серія та номер 1666. Договір укладено відповідно до «порядку забезпечення поліцейських та осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу», затвердженого Постановою КМУ від 14.11.2018 року № 1201, із подальшими змінами № 370 від 17.04.2019 року та № 82 від 02.02.2022 року. Позивач просить суд визнати її стороною договору фінансового лізингу, що має особливості, а саме, законодавчо встановлені вимоги до особи лізингоотримувача і особовий порядок укладання договору. Державна іпотечна установа не має права укладати договір фінансового лізингу із особою з порушенням вимог, щодо укладення такого договору, визначеного Порядком. Відповідно до п. 1, цей Порядок визначає механізм забезпечення поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу та компенсації частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством. П. 2 встановлено, що у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: - договір про компенсацію частини лізингових платежів тристоронній договір, що укладається між лізингодавцем, заявником та відповідним органом забезпечення житлом, яким визначається механізм компенсації частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, відповідно до цього Порядку; -\~договір фінансового\~лізингу - договір фінансового лізингу, який укладається між лізингодавцем та заявником відповідно до вимог ЦК України, ЗУ «Про фінансовий лізинг», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та з урахуванням вимог цього Порядку; - житло квартира в житловому будинку, прийнятому в установленому порядку в експлуатацію, призначена та придатна для постійного проживання та в якій виконані всі передбачені проектною документацією роботи згідно з будівельними нормами, стандартами і правилами; - забезпечення житлом на умовах фінансового лізингу отримання відповідно до цього Порядку від лізингодавця житла у платне користування з подальшим переходом права власності на це житло за умови повного виконання зобов`язань за договором фінансового лізингу; - заявник поліцейський або особа рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, що подали заяву про отримання житла на умовах фінансового лізингу відповідно до цього Порядку; - лізингодавець Державна іпотечна установа або ПрАТ «Українська фінансова житлова компанія», які в установленому законом порядку мають право надавати послуги з фінансового лізингу і на підставі договору фінансового лізингу передавати лізингоодержувачу у володіння та користування житлом відповідно до цього Порядку; - лізингоодержувач заявник, який уклав договір фінансового лізингу та отримує від лізингодавця право володіння і користування житлом; - органи забезпечення житлом центральний орган управління Національною поліцією, ДСНС, їх територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи, установи, заклади та організації, що належать до сфери управління таких центральних органів виконавчої влади, центральний апарат та територіальні управління Державного бюро розслідувань, в яких заявник проходить службу, а також органи державної влади, установи та організації, до яких в установленому порядку відряджені поліцейські, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань; - уповноважений підрозділ структурний підрозділ апарату МВС, ДСНС, центрального органу управління Національною поліцією, центрального апарату Державного бюро розслідувань, уповноважений на здійснення організації роботи, повязаної з виконанням цього Порядку. Згідно п. 3 Порядку, поліцейський або особа рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту має право на забезпечення житлом на умовах фінансового лізингу в разі: - наявності вислуги не менше ніж два роки, крім осіб, які мають статус учасника бойових дій; - якщо до досягнення граничного віку перебування на службі залишилося не менше ніж 5 років; 3-1. Особа рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань має право на забезпечення житлом на умовах фінансового лізингу в разі: - роботи в структурі Державного бюро розслідувань не менш як один рік; - якщо до досягнення граничного віку перебування на службі залишилося не менш як п`ять років. Тобто стороною Договору фінансового лізингу може бути тільки особа, яка відповідає вимогам, що визначені в Порядку. Відповідно до\~п.\~3.1.\~Договору Лізингодавець\~надає згоду\~на те,\~що в\~предметі лізингу\~можуть бути\~зареєстровані та\~проживатимуть такі\~особи:\~-\~лізингоодержувач \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ;\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ;\~-\~дружина [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Зазначені в\~цьому пункті\~особи набувають\~рівних з\~Лізингоодержувачем прав\~обов`язків щодо\~користування предметом\~лізингу. Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингодавцем за порушення умов Договору особами, які проживають разом з ним. Порядок не передбачає можливості переходу права власності на предмет лізингу від Лізингоотримувача до іншої особи до моменту переходу права власності на житло від лізингодавця до лізингоодержувача за умови повного виконання лізингоодержувачем зобов`язань за цим договором та на визначених у договорі умовах. Відповідно п.4.1. Договору, протягом строку дії договору предмет лізингу є власністю Лізингодавця. Договір про компенсацію частини лізингових платежів не розповсюджує свою дію на осіб, що не є його стороною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила про те, що на момент одруження позивача та відповідача була тільки коробка від будинку без вікон та дверей, що знаходиться в с. Радісне. Вона там була у 2012 році, коли їх запросили на хрестини їхньої спільної дитини. Подружжя на той момент жило у батьків відповідача, які проживали поряд з цим недобудованим будинком. Потім їй відомо, що вони спільно робили в цьому будинку ремонт, позивач також їздила за кордон на заробітки. Також їй відомо про те, що подружжя брали в кредит квартиру, яка розташована у м. Красилів. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши учасників справи, їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Сторони на момент звернення з даним позовом (вересень 2022 року) знаходяться у шлюбі, який зареєстрований 22.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, про що було складено відповідний актовий запис № 160, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] . (а.с. 7). Від шлюбу\~сторони \~мають спільну\~неповнолітню дитину\~ сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 58. (а.с. 6). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.08.2022 року актуальна інформація про державну реєстрацію про держану реєстрацію іншого речового права зазначено, що підставою для державної реєстрації є договір фінансового лізингу № ФЛ 201900697, зміст характеристика іншого речового права: строкове платне володіння та користування квартирою [ADDRESS] , строк дії 01.03.2034; лізингодавець: Державна іпотечна установа, лізингоодержувач [PERSON] . (а.с. 8-9). Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.03.2008 року відповідач [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,418 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та розташований на ній недобудований житловий будинок, готовністю 33,82 %. (а.с. 12). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] має такі характеристики, загальна площа будинку 129,8 кв.м., житлова 67,7 кв. м., допоміжна, 62,1 кв. м. (а.с. 64-67). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Стосовно вимог позивача щодо визнання її стороною договору фінансового лізингу як лізингоодержувача в рівних долях та покладення обов`язку по сплаті частки лізингових платежів відповідно до умов договору, суд зазначає наступне. Предметом вказаного договору є квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Строк дії договору 01.03.2034 року. Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Аналогічні положення містить і ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг». Крім того, відповідно до ст. 3 цього з закону відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відповідно до п. 10.1 договору сторонами погоджено, що укладений ними договір є змішаним договором в якому містяться положення договорів оренди (найму) та договору купівлі-продажі (в частині переходу права власності на предмет лізингу) нерухомого майна. Згідно п. 4.1. Договору «протягом усього строку дії Договору Предмет лізингу є власністю Лізингодавця. Строк дії Договору: до 01.03.2034 року. Судом встановлено, що за час шлюбу сторін, сторонами були сплачені грошові кошти за договором фінасового лізингу квартири, однак позивачка в своєму позові не ставить питання про стягнення частини сплачених коштів на її користь (хоча суду й були надані відповідні графіки погашення коштів за договором лізингу), а тому суд не може вийти за межі позовних вимог. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Моментом набуття права власності за договором згідно із вимогами ч. 1 ст. 334 ЦК України у набувача майна виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.\~8\~Закону України\~«Про фінансовий\~лізинг» встановлено,\~що у\~разі переходу\~права власності\~на предмет\~лізингу від\~лізингодавця до\~іншої особи\~відповідні права\~та обов`язки\~лізингодавця за\~договором лізингу\~переходять до\~нового власника\~предмета лізингу.\~Якщо сторони\~договору лізингу\~уклали договір\~купівлі-продажу\~предмета лізингу,\~то право\~власності на\~предмет лізингу\~переходить до\~лізингоодержувача в\~разі та\~з моменту\~сплати ним\~визначеної договором\~ціни,\~якщо договором\~не передбачене\~інше. Натомість строк дії Договору лізингу № ФЛ 201900697 від 08.10.2019 року не скінчився, термін його дії спливає 01.03.2034 року, відповідно п. 4.1. право власності на вказану вище квартиру до Відповідача не перейшло. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд зазначає про те, що Договір укладено відповідно до «порядку забезпечення поліцейських та осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу», затвердженого Постановою КМУ від 14.11.2018 року № 1201, із подальшими змінами № 370 від 17.04.2019 року та № 82 від 02.02.2022 року. Тобто укладення вказаного договору має відповідач по справі, оскільки [PERSON] є особою начальницького складу служби цивільного захисту, тобто має спеціальний статус. Відповідно до п. 1, цей Порядок визначає механізм забезпечення поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу та компенсації частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством. П. 2 встановлено, що у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: - договір про компенсацію частини лізингових платежів тристоронній договір, що укладається між лізингодавцем, заявником та відповідним органом забезпечення житлом, яким визначається механізм компенсації частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, відповідно до цього Порядку; - договір фінансового лізингу - договір фінансового лізингу, який укладається між лізингодавцем та заявником відповідно до вимог ЦК України, ЗУ «Про фінансовий лізинг», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та з урахуванням вимог цього Порядку; - житло квартира в житловому будинку, прийнятому в установленому порядку в експлуатацію, призначена та придатна для постійного проживання та в якій виконані всі передбачені проектною документацією роботи згідно з будівельними нормами, стандартами і правилами; - забезпечення житлом на умовах фінансового лізингу отримання відповідно до цього Порядку від лізингодавця житла у платне користування з подальшим переходом права власності на це житло за умови повного виконання зобов`язань за договором фінансового лізингу; - заявник поліцейський або особа рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, що подали заяву про отримання житла на умовах фінансового лізингу відповідно до цього Порядку; - лізингодавець Державна іпотечна установа або ПрАТ «Українська фінансова житлова компанія», які в установленому законом порядку мають право надавати послуги з фінансового лізингу і на підставі договору фінансового лізингу передавати лізингоодержувачу у володіння та користування житлом відповідно до цього Порядку; - лізингоодержувач заявник, який уклав договір фінансового лізингу та отримує від лізингодавця право володіння і користування житлом; - органи забезпечення житлом центральний орган управління Національною поліцією, ДСНС, їх територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи, установи, заклади та організації, що належать до сфери управління таких центральних органів виконавчої влади, центральний апарат та територіальні управління Державного бюро розслідувань, в яких заявник проходить службу, а також органи державної влади, установи та організації, до яких в установленому порядку відряджені поліцейські, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань; - уповноважений підрозділ структурний підрозділ апарату МВС, ДСНС, центрального органу управління Національною поліцією, центрального апарату Державного бюро розслідувань, уповноважений на здійснення організації роботи, пов`язаної з виконанням цього Порядку. Згідно п. 3 Порядку, поліцейський або особа рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту має право на забезпечення житлом на умовах фінансового лізингу в разі: - наявності вислуги не менше ніж два роки, крім осіб, які мають статус учасника бойових дій; - якщо до досягнення граничного віку перебування на службі залишилося не менше ніж 5 років; 3-1. Особа рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань має право на забезпечення житлом на умовах фінансового лізингу в разі: - роботи в структурі Державного бюро розслідувань не менш як один рік; - якщо до досягнення граничного віку перебування на службі залишилося не менш як п`ять років. Тобто стороною Договору фінансового лізингу може бути тільки особа, яка відповідає вимогам, що визначені в Порядку. Відповідно до п. 3.1. Договору Лізингодавець надає згоду на те, що в предметі лізингу можуть бути зареєстровані та проживатимуть такі особи: - лізингоодержувач [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; - дружина [PERSON] , [INFO] . Зазначені в цьому пункті особи набувають рівних з Лізингоодержувачем прав обов`язків щодо користування предметом лізингу. Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингодавцем за порушення умов Договору особами, які проживають разом з ним. Порядок не передбачає можливості переходу права власності на предмет лізингу від Лізингоотримувача до іншої особи до моменту переходу права власності на житло від лізингодавця до лізингоодержувача за умови повного виконання лізингоодержувачем зобов`язань за цим договором та на визначених у договорі умовах. Відповідно п. 4.1. Договору, протягом строку дії договору предмет лізингу є власністю Лізингодавця. Договір про компенсацію частини лізингових платежів не розповсюджує свою дію на осіб, що не є його стороною. Договір фінансового лізингу від 08.10.2019 року є домовленістю двох сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. П. 9.4. Договору фінансового лізингу від 08.10.2019 року прямо передбачено, що зміни до договору можуть бути внесені тільки за взаємною згодою Сторін, яка оформлюється Договором про внесення змін до Договору та його нотаріального посвідчення, якщо інше не встановлено у самому договорі або у чинному законодавстві України. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що Порядок визначає механізм забезпечення саме поліцейських та осіб рядового начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу та компенсації частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, тобто осіб зі спеціальних статусом, а Позивач не є особою зі спеціальним статусом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання позивача стороною договору фінансового лізингу як лізингоодержувача в рівних долях з відповідачем та покладення обов`язку на позивача по сплаті частини лізингових платежів відповідно до умов договору фінансового лізингу не підлягають задоволенню. Крім того, окремою підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині є також той факт, що позивачем по справі, сторону в договорі фінансового лізингу, а саме Державну іпотечну установу, залучено не у якості Відповідача (спів відповідача), а як третю особу. Суд, згідно ст. 51 ЦПК України самостійно усунути дане порушення не має можливості, оскільки законодавець чітко визначає обов`язок залучення належного відповідача, співвідповідача покладається саме на Позивача по справі. У випадку такого порушення, суд відмовляє у задоволенні позову. Стосовно вимог щодо визнання майнових прав на незавершене будівництво житлового будинку та права власності на частку майнових прав на незавершене будівництво житлового будинку, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За змістом ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879, 881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток, але за умови технічної можливості визначення окремих частин споруди з урахуванням ступеня готовності і можливості довести будівництво до кінця цими особами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 520/16281/15-ц (провадження № 20566св19). За частинами першою, другою статті 369 ЦК України співвласники майна, що є в спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). У ході розгляду справи ухвалою суду (за клопотанням сторони позивача) призначалася судово-будівельна експертиза з поставленими питаннями, а саме: 1) щодо вартості будівельно-монтажних робіт та будівельних матеріалів незавершеного будівництва індивідуального житлового будинку в с. Радісне; 2) яка ринкова вартість виконаних будівельно-монтажних робіт після жовтня 2011 року для будівництва індивідуального житлового будинку в с. Радісне; 3) яка ступінь будівельної готовності індивідуального житлового будинку разом із присадибними будівлями (котельнею) в с. Радісне. Щодо визначення частки у майні, виходячи із його відсотка готовності за час шлюбу, можливості реального поділу житлового будинку та господарських споруд і земельної ділянки питання стороною позивача не ставилося і висновки експертизи такі відсутні. Разом з тим, позов містить альтернативне вирішення спору: як у спосіб визначення частки у майні подружжя і визнання права власності на 1/2 частину незавершеного будівництва і облаштованої присадибної ділянки (будівництво паркану, бруківки та ін.), однак не містить вимоги про стягнення компенсації вартості частки у спільному сумісному майні. Суд розглядає справу в межах позовних вимог. Стороною позивача не доведені обставини щодо розміру частки в будівництві та можливості виділу її у натурі в об`єкті незавершеного будівництва, яка належала позивачу на час розірвання шлюбу, тобто станом 28.03.2024 року. Крім того, із матеріалів справи встановлено, що спорудження будинку було розпочате ще до укладення шлюбу між подружжям. На момент укладання шлюбу коробка будинку була зведена. Згідно висновку експерта ринкова вартість виконаних будівельно-монтажних робіт після жовтня 2011 року (тобто після укладення шлюбу позивача з відповідачем) та витрачених будівельних матеріалів для будівництва спірного індивідуального житлового будинку в с. Радісне станом на 28.03.2024 рік складає 1106688 грн. (на частину який претендує позивач по справі, однак позивач вимоги про стягнення компенсації вартості частки у майні не заявила). Ступінь будівельної готовності індивідуального житлового будинку разом із присадибними будівлями (котельною) в [ADDRESS] , загальною площею приміщень 129,8 кв.м. та загальною площею забудови 192,7 кв.м., в т.ч. площа забудови житлового будинку 120,6 м. кв., прибудови площею забудови 41,7 кв. м., котельні площею забудови 30,4 кв. м., складає 99 %, в т.ч. житлового будинку «А-1» та прибудови «а» - 100 %, господарської будівлі котельні «Б» - 84 %. Ступінь готовності\~облаштованої присадибної\~ділянки (будівництво\~паркану,\~бруківки,\~навісу та\~інших споруд\~на ділянці)\~неможливо оцінити,\~оскільки на\~дослідження не\~надано будь-яких\~даних,\~які б\~містили проектні\~характеристики завершеного\~облаштування ділянки. Враховуючи той\~факт,\~що позивачем\~не заявлено\~вимоги про\~компенсацію вартості\~частки спільного\~сумісного майна,\~суд,\~не виходячи\~за межі\~позовних вимог,\~вважає,\~що в\~цій частині\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню,\~а саме\~в частині: визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і виконаних робіт, вкладених у будівництво житлового будинку із присадибними будівлями (котельнею) та облаштованою присадибною ділянкою, розташованих за адресою: [ADDRESS] , загальною площею приміщень 129,8 кв. м. та загальною площею забудови 192,7 кв. м., в т.ч. площею забудови житлового будинку 120,6 м. кв., прибудови площею 41,7 м. кв., котельні площею забудови 30,4 м. кв. та облаштованої присадибної ділянки (будівництво паркану, бруківки та ін.) в розмірі 1106688 грн., які були проведені сторонами під час перебування їх шлюбі. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов [PERSON] задоволено на 25,00 %, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1860 грн. 75 коп. (7443,00 грн. х 25,00 % : 100). Також позивачкою\~сплачено за\~проведення експертизи\~16000\~грн.\~Враховуючи те,\~що позов\~задоволено на 25,00 %, а тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача за проведення експертизи складає 4000 грн (16000,00 грн. х 25,00 % : 100). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial