Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» (скорочена назва АТ «Універсал Банк») звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 47 518,39 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк зазначає, що АТ «Універсал Банк» запущений проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 05.02.2020 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписана анкета-заява до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку. Своїм підписом в анкеті-заяві [PERSON] повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, зареєструвавши та встановивши ліміт використання кредиту в розмірі до 100 000,00 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (37.2% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (74.4 % річних). У зв`язку з порушенням умов Договору про надання банківських послуг зі сторони [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» станом на 14.06.2023 виникла заборгованість в розмірі 47 518,39 грн,, з яких: 47 518,39 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 0,00 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Ухвалою суду від 17.08.2024 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Проте, представником відповідача адвокатом Павленко Н.М. на адресу суду були надіслані письмові пояснення, в яких остання просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що позивачем не доведений розмір кредитного ліміту в 100 000,00 грн, отримання відповідачем платіжної картки. Вважала, що позивачем не надано належних та достатніх доказів щодо характеру та підстав виникнення спірних відносин. Не погодилася з розрахунком боргу позивача, вважаючи його таким, що не відображає проведені операції по картковому рахунку. На противагу поясненням відповідача позивач надав письмові пояснення, в яких не погодився з доводами відповідача, вважав те, що відповідач починаючи з дати підписання Анкети-заявки від 05.02.2020 р. активно користувалася платіжною карткою та наявними на ній коштами, періодично здійснюючи їх часткове погашення. Вважав доведеним існування між сторонами договірних зобов`язань, а розрахунок боргу таким, що є належним доказом і підтверджує розмір заборгованості відповідача перед позивачем. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст.ст. 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки. При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі. Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином. Разом з тим, відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ\~«Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що 05.02.2020 між АТ «Універсал Банк», в рамках проекту monobank, та [PERSON] був укладений Договір про надання банківських послуг у виді Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що [PERSON] просить відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами він ознайомлений, отримав їх примірник у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. У пункті 6 Анкети відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 034е2е246е86cdfc198d1560а30288а4d682е5dс71544df9еЗb32430109b650800d, який буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Підтверджує, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком її підпису. Дана заява містить підписи представника банку та [PERSON] . Слід зазначити, що укладений між сторонами договір у виді Анкети-заяви не оспорений відповідачем. Протягом 14 календарних днів з дня укладення такого договору відповідач не відмовилася від кредитного договору та, як вбачається з виписки про рух коштів по картці та виписки по особовому рахунку [PERSON] , остання активно користувалася карткою здійснюючи як купівлю товарів і послуг, так і поповнюючи баланс по картці. З наданої суду довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 22.01.2024 р. вбачається, що 05.02.2020 р. відповідачу [PERSON] за карткою [NUMBER] був встановлений кредитний ліміт в розмірі 15 000,00 грн. З наданої довідки АТ Універсал Банк від 22.01.2024 р. про рух коштів по картці № [NUMBER] за період з 05.02.2020 до 22.01.2024, належній [PERSON] вбачається, що баланс на початок періоду становив: 15 000,00 грн.; баланс на кінець періоду: -35 202,39 грн.; загальна усма витрат за вказаний період склала 304 649,08 грн.; загальна сума зарахувань за період: 254 446,69 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості долученого позивачем до позовної заяви, заборгованість відповідача станом на 14.06.2023 р. за договором від 05.02.2020 р. становить 47 518,39 грн. У позовній заяві позивач зазначав, що під час укладання угоди з відповідачем 05.02.2020 р. сторони досягнули згоди щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом, який становить 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (37,2% річних, а також щодо розміру збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (74,4%). Проте, доказів досягнення між сторонами такої згоди суду не надано. Підписана відповідачем Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 05.02.2020 р., не містить відомостей щодо розміру узгоджених сторонами відсотків як за користування кредитними коштами, так і за прострочення їх повернення. Підписана відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання певної банківської послуги. Долучені позивачем до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ " УНІВЕРСАЛ БАНК при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK I Universal Bank) не містить підпису про ознайомлення з ними відповідача. Представник АТ «Універсал Банк» зазначав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису. Разом з тим, АТ «Універсал Банк» не довело належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів. Відтак відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами і правилами надання банківських послуг. Отже у суду відсутні підстави вважати, що сторони узгодили між собою всі істотні умови договору, зокрема розмір, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами, або умови відповідальності за прострочення виконання кредитного зобов`язання. Звертаючись до суду, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 14.06.2023 р. в загальному розмірі 47 518,39 грн, вказуючи що цей розмір заборгованості є загальним залишком заборгованості за наданим тілом кредиту. Проте, з такими доводами позивача суд погодитися не може. Як вбачається з долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором від 05.02.2020 р., складеним позивачем станом на 14.06.2023 р., в останньому містяться відомості про процентну ставку, яку застосовував позивач у спірних правовідносинах в розмірі 37,2%, відомості про нарахування простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом, відомості про сплачені відсотки тощо. За результатами проведеної судом перевірки вказаного розрахунку заборгованості встановлено, що до 01.04.2022 р. відповідач не мала простроченої заборгованості та відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом не нараховувалися. А отже, суд доходить думки, що починаючи з 01.04.2022 р. до 14.06.2023 р. позивачем протиправно були нараховані (списані) з відповідача відсотки у загальному розмірі 9 784,80 грн. У зв`язку з тим, що укладеним між сторонами договором не передбачено порядку і розмірів нарахування відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом, а тому вказані суми не можуть підлягати стягненню з відповідача, оскільки є такими, що не передбачені умовами договору. Крім того, всупереч того, що договором не передбачено порядку і умов нарахування простроченої заборгованості за наданим кредитом, суд доходить висновку, що позивачем протиправно починаючи з 01.08.2022 р. до 14.06.2023 р. була нарахована заборгованість на залишок простроченої заборгованості за наданим тілом кредиту в загальному розмірі 16 814,77 грн. З названого розрахунку заборгованості також вбачається, що починаючи з 24.01.2021 р. до 14.06.2023 р. відповідачем на погашення заборгованості за наданим кредитом були внесені кошти у загальному розмірі 159 111,26 грн., зокрема останній платіж на погашення боргу останньою був здійснений 24.03.2022 р. в сумі 1020,00 грн. Враховуючи те, що умовами договору, укладеного між сторонами 05.02.2020 р., не було передбачено розміру процентної ставки (поточна) та відсотків за порушення грошового зобов`язання (рядки № 6, 13 розрахунку боргу станом на 14.06.2023 р.), суд вважає їх безпідставно зарахованими позивачем до заборгованості за тілом кредиту, а тому доходить висновку, що із загальної суми заборгованості, про яку просив позивач у своєму позові 47 518,39 грн., необхідно вирахувати безпідставно нараховані останнім відсотки в сумі 9 784,80 грн. та суми, нараховані за прострочення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 16 814,77 грн. За такого, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача різниці вказаних сум, що дорівнює 20 918,82 грн. (47 518,39 9 784,80 16 814,77). Надану позивачем виписку про рух коштів по картці відповідача [PERSON] від 22.01.2024 р. суд оцінює критично, оскільки остання складена станом на 22.01.2024 р. із зазначенням заборгованості в ній станом на 22.01.2024 р., тобто період, про який не йдеться у позовній заяві, та яка становить 50 202,39 грн. При чому, як вбачається з даної виписки, позивачем з карткового рахунку відповідача вже списані судові витрати в сумі 2684,00 грн. на рахунок заборгованості відповідача перед позивачем, при тому, що про стягнення з відповідача на свою користь вказаної суми як понесених останнім витрат, позивач заявив пред`являючи даний позов до суду. Крім того, вказана у пред`явленій позивачем виписці про рух коштів по картці містить відомості щодо загальної суми витрат відповідача та зарахованих останньою сум за період з 05.02.2020 по 22.01.2024 р, який по суті перевищує період про який просить позивач у своєму позові. Тим паче, я вбачається з даної виписки, сума витрат відповідача за вказаний період склала 304 649,08 грн., а сума зарахувань: 254 446,69 грн., що не узгоджується з відомостями, відваженими у розрахунку відповідача долученому до позовної заяви. Заяв про збільшення або зменшення розміру позовних вимог від позивача до суду не надходило. За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 20 918,82 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1 181,57 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial