Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

05.04.2024 [PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що з 28 травня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від спільного проживання вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що їх спільне життя з відповідачкою\~ не склалося, через різні погляди на сімейне життя, між ними зникло взаєморозуміння, почуття любові, поваги та довіри один до одного, між ними часто виникають скандали, під час яких відповідачка його ображає і принижує. Оскільки відносини, які між ними склалися, суперечать його інтересам, просив шлюб, зареєстрований 28 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції\~ у Київській області, актовий запис № 436, розірвати. 23.04.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до розгляду по суті. 24.05.2024 судом постановлено ухвалу, якою задоволено заяву відповідачки, надано сторонам строк для примирення та зупинено провадження у справі до 02.09.2024 - 09:30 год. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та зазначив, що строк для примирення позитивного результату не дав, а відносини з відповідачкою ще більше погіршилися, вона його ображає і принижує. Крім того, у нього є інша жінка, а у відповідачки інший чоловік. Його співмешканка вагітна і він з нею маж намір укласти шлюб. Вони з відповідачкою вже близько півроку проживають окремо та не підтримують сімейно шлюбних відносин. У зв`язку із напруженими та негативними відносинами із відповідачкою він не може спілкуватися із сином [PERSON] . Тому, він наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка - [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти розірвання шлюбу мотивуючи тим, що вони з позивачем перебували у шлюбі 13 років, проживали разом у будинку, який належить їй та її матері. Відповідач не сплачував комунальні послуги по будинку, тому вона буде згодна на розірвання шлюбу лише у разі сплати позивачем 1/2 частини заборгованості по комунальним послугам. Рішенням суду від 02.08.2024 з позивача стягнуто аліменти на сина, однак він їх не сплачує і не з`являється за викликом держаного виконавця. Вони з позивачем не проживають разом з 09.03.2024 та не підтримують сімейно шлюбних стосунків, між ними склалися негативні відносини, він випивав алкогольні напої, підіймав на неї руки, тому вона його вигнала. У позивача наразі вже інша сім`я, однак доказів, що його нова жінка вагітна немає. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрували шлюб 28 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції\~ у Київській області, актовий запис № 436, являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тривалий час сімейно шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, не підтримують сімейно шлюбних відносин шість місяців, втратили взаєморозуміння, почуття любові, довіри та поваги один до одного, між ними склалися неприязні відносини, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Враховуючи вищезазначене, оскільки строк для примирення подружжя позитивного результату не дав та позивач має стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка клопотання щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу не заявила, тому, з урахуванням ст. 113 СК України, суд дійшов висновку, про залишення їй прізвища « [PERSON] ». Суд критично оцінює доводи відповідачки, оскільки до суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, що мають істотне значення для даної справи, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення їх до шлюбу не допускається, а питання щодо стягнення заборгованості зі сплати комунальних послуг та виконання рішення суду зі сплати аліментів вирішуються у загальному порядку встановленому законодавством. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тому, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі з відповідачки на користь позивача стягуються вказані судові витрати.

Outcome: approved