Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

У лютому 2023 року АТ «КБ «Приват Банк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, у якому, згідно уточненої редакції позовної заяви просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 лютого 2008 року, укладеним з позичальником [PERSON] у розмірі\~\~ 246160\~ доларів США 78 центів, що еквівалентно7200202 грн. 82 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22 лютого 2008 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банку стало відомо, що позичальник [PERSON] померла [INFO] . У зв`язку з тим, що позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на дату смерті мав заборгованість у розмірі 16287,88 грн. Посилаючись на ст.ст.1218, 1219 ЦК України, позивач зазначив, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Позивач вважає, що відповідачі є спадкоємцями позичальника [PERSON] , а тому просить стягнути з відповідачів заборгованість\~ у вищезазначеному розмірі. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, з призначенням підготовчого провадження, при відкритті провадження судом витребувано докази. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги,\~ просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалась, в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідачки, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 22 лютого 2008\~ року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір DNN0GA0000000003, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 22.02.2008 по 22.02.2023 у вигляді не поновлюваної лінії у сумі 39075 доларів США на такі цілі: 33000 доларів США на споживчі цілі; 6075 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних.\~ Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти у сумі 410,03 дол. США (п.8.1 договору). Факт отримання позичальником обумовленої суми кредитних коштів підтверджується наданою банком та засвідченою належним чином копією заяви на видачу готівки №701 від 22.02.2008, яка містить підпис позичальника про отримання коштів (т.1 а.с.70). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на дату смерті позичальника становить 246160,78 доларів США, яка складається з наступного: заборгованості за\~ тілом кредиту у сумі 33949,96 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 34795,47 доларів США, заборгованості з комісії у сумі 1336,81 доларів США, заборгованості з пені. Зазначений розмір заборгованості також підтверджується і наданою банком випискою за рахунком (т.1 а.с.71-т.2 а.с.35). Отже, позичальником [PERSON] були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, позичальник [PERSON] помер [INFO] , про що було зроблено актовий запис №137 від 08 лютого 2021 року (т.1 а.с.22). За даними спадкової справи №62/2021 (номер у спадковому реєстрі 67487527), заведеної після смерті позичальника, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його донька [PERSON] . Відомості про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. У спадковій справі наявна претензія кредитора АТ «КБ «Приватбанк» (т.1 а.с.54-62). Відповідно до положень статті 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (стаття 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Положення статті 1281 ЦК України передбачають, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України. У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) сформульовано правовий висновок, згідно з яким, враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, яким передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. У цій справі Верховний Суд констатував, що висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача. Оскільки відповідачка є\~ спадкоємицею позичальника [PERSON] та не скористалася своїм правом на подання доказів щодо вартості успадкованого майна, суд приходить до висновку, що з неї підлягає стягненню заборгованість спадкодавця за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved