Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

ТОВ «Глобал Спліт» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 24 березня 2021 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2/2819165, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 50 000,00 грн., на строк 60 місяців із 24.03.2021 по 23.03.2026 (включно), а позичальник зобов`язався погашати кредит,\~сплачувати проценти\~та комісію\~згідно графіку\~платежів. 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №4-2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 2/2819165 від 24.03.2021. Разом з тим, відповідачем порушені умови кредитного договору, а саме відповідач не повертає кредит у строки, передбачені графіком, не сплачує щомісячні внески за кредитом та проценти за користування кредитом. Внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13.06.2024 становить 72562,61 грн., яка складається з: строкової заборгованості\~27914,04 грн., простроченої заборгованості\~13735,30 грн., нарахованих відсотків\~279,98 грн., прострочених відсотків\~6883,29 грн., комісії\~1250,00 грн., простроченої комісії\~22500,00 грн. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму боргу, а також витрати по оплаті судового збору. Ухвалою від 16.07.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд було вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідач копію ухвали отримав 26.07.2024 (а.с.86), відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 24 березня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2/2819165, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 50000,00 грн. строком на 60 місяців з 24 березня 2021 року до 23 березня 2026 року, а позичальник зобов`язався сплачувати платежі для погашення заборгованості за укладеним договором щомісячно, відповідно до графіку платежів по кредиту (додаток №1 до договору) (а.с. 7). Пунктом 1.2 договору встановлено, що кредит надається Позичальнику на споживчі потреби. Пунктами 1.3., 1.3.1., 1.3.2. договору передбачено, що за користування кредитом Позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (для списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором, а також Позичальник має сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2.50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. договору. Також, 24.03.2021 відповідач підписав пам`ятку клієнта за кредитним договором №2/2819165 та Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а.с.8,11-12). Паспортом споживчого кредиту передбачено що кредит надається в розмірі 50000 грн. строком на 60 місяців з метою придбання товарів (робі, послуг) для задоволення споживчих потреб, безготівковим шляхом на поточний рахунок позичальника, в день укладання кредитного договору; процентна ставка фіксована в розмірі 11 відсотків річних; комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,50 % від початкової суми кредиту сплачується щомісячно. До Паспорта споживчого кредиту як Додаток № 1 додано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Орієнтовний графік платежів по кредиту, ануїтет). За таких обставин суд вважає, що, сторони дійшли згоди про істотні умови кредитного договору, що викладені у вказаних документах, які підписані особисто відповідачем. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 вказаного договору, з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в Банку, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту. Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією №35892072-1 від 24.03.2021 та випискою з рахунку відповідача, відкритого позичальнику для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] , за період з 24.03.2021 по 15.09.2023. (а.с.10,16-24). Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 Цивільного кодексу України\~установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» був укладений договір №4-2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №2/2819165 від 24.03.2021. Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення № 4-2023 від 29.08.2023, згідно умов договору, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом із правом вимоги до нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023, 15 вересня 2023 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №2/2819165 від 24.03.2021, укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] . Відповідно до договору відступлення ТОВ «Глобал Спліт» набуло прав кредитора до позичальника за кредитним договором (а.с.34-68). Факт сплати за договором про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 підтверджується копіями платіжних інструкцій №150 від 18.09.2023 (а.с.69) та №4884 від 18.09.2023 (зворот а.с.69). Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з\~статтею 512 ЦК України\~однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (стаття 516 ЦК України). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. 15.09.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» направив [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Глобал Спліт». Крім цього, вказаним повідомленням відповідача було поінформовано про необхідність сплатити заборгованість у сумі 72562,61 грн., та надано реквізити нового кредитора. (а.с.25). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості по кредиту, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2/2819165 від 24.03.2021 (розрахунок на 15.09.2023) становить 72\~562,61 грн., яка складається з строкової заборгованості\~27914,04 грн., простроченої заборгованості\~13735,30 грн., нарахованих відсотків\~279,98 грн., прострочених відсотків\~6883,29 грн., комісії\~1250,00 грн, простроченої комісії\~22500,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. Статтями\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідачем не надано суду доказів повернення отриманих кредитних коштів чи сплати сум відсотків повністю або частково. Будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача, погашення заборгованості не надано. Разом з тим, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача, яка виникла за кредитним договором №2/2819165 від 24.03.2021 року. Так,\~позивач \~просить стягнути\~з \~ [PERSON] \~ заборгованість\~до якої\~в тому\~числі входить\~комісія в\~розмірі \~1250,00\~грн та\~прострочена \~комісія в\~розмірі 22500,00\~грн. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження N 61-8862сво18) зроблено висновок, що: "надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику». Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Таким чином, заборгованість відповідача по комісії за кредитним договором в сумі 23750,00 грн до стягнення не підлягає. З огляду на викладене, загальна сума боргу [PERSON] за кредитним договором №2/2819165 від 24.03.2021 року становить 48\~812 грн 61 коп., яка складається з строкової заборгованості у розмірі 27\~914,04 грн., простроченої заборгованості у розмірі 13\~735,30 грн., нарахованих відсотків у розмірі 279,98 грн та прострочених відсотків у розмірі 6\~883,29 грн. Враховуючи вищевказане суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. У зв`язку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1629, 54 грн. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial