Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач, споживач) про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, мотивуючи тим, що Сейфоллахі Гаредагі Зад Моджаба є споживачем вказаних послуг, однак не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг, у зв`язку з чим станом на 20.03.2024 за ним наявна заборгованість по оплаті спожитих послуг, а саме: - заборгованість за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року за послуги постачання теплової енергій у розмірі 37684,49 грн.; - заборгованість за період з березня 2020 року по вересень 2021 року за послуги з обслуговування вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання централізованого опалення у розмірі 250,46 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь, відповідно до ст. 625 ЦК України, інфляційну складову боргу у розмірі 12153,12 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 3063,05 грн, а також відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір. Ухвалою судді від 11.06.2024 у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням (викликом) сторін. У позовній заяві представник позивача просив суд про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без участі представника позивача. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 11.06.2024, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем реєстрації відповідача, а також, відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Розпорядженням КМДА від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 30.05.2019 між КП «Київтеплоенерго» та відповідачем укладено Договір № 520207-01 на постачання теплової енергії, відповідно до якого позивач зобов`язався постачати теплову енергію відповідачу, а відповідач зобов`язався отримувати теплову енергію та оплачувати її вартість відповідно до умов, викладених в цьому договору (а.с. 7-16). Договір набуває чинності з 01.05.2018 та діє до 15.04.2020 9п 8.1. договору). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін (п. 8.4 договору). Відповідно до п. 2.2.1 договору, позивач зобов`язався постачати відповідачу теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількостях та обсягах згідно з додатком № 1 до договору. Облік споживання абонентом теплової енергії здійснюється згідно з Законом України «Про комерційний облік» (п. 5.1. договору). Відповідно до п. 2 додатку № 4 до договору, абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує постачальнику вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії. Згідно з п. 3 .додатку № 4. Абонент щомісяцно з 12 по 15 числа самостійно отримує ЦОК (центр обслуговування клієнтів) за адресою: вул. Волоська, буд. 42: облікову карту фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає ЦОК); акт виконаних робіт. Згідно з п. 2.3.1, 2.3.2 договору, відповідач зобов`язується своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про теплопостачання», тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджується органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювальні джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади і сфері теплопостачання. Згідно з п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Деталізовані нарахування (перерахунки/добор/повернення) відображені у наступних документах: актах приймання-передавання товарної продукції; облікових картках; довідках про нарахування за теплову енергію ФО Сейфоллахі Гаредагі Зад Мотбажа (а.с. 23-99). Факт постачання теплової енергії за договором підтверджується Актами про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи; Актом прийняття теплового вузла обліку; Корінцями нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон; відомостями споживання теплової енергії, складеними у відповідності із даними засобу обліку (а.с. 100-137). Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ураховуючи те, що відповідач своєчасно не оплачує надані йому послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, за ним станом на 20.03.2024 обраховується заборгованість яка складається: - заборгованість за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року за послуги постачання теплової енергій у розмірі 37684,49 грн.; - заборгованість за період з березня 2020 року по вересень 2021 року за послуги з обслуговування вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання централізованого опалення у розмірі 250,46 грн. Окрім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, з урахуванням принципу диспозитивності та вимог прохальної частини позовної заяви, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості: - за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року за послуги постачання теплової енергій у розмірі 37684,49 грн; - за період з березня 2020 року по вересень 2021 року за послуги з обслуговування вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання централізованого опалення у розмірі 250,46 грн, а також інфляційної складової боргу у розмірі 12153,12 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 3063,05 грн, підлягає задоволенню у повному обсязі. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на Відповідача.

Outcome: approved