Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

ТОВ "Глобал Спліт" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 18.02.2022 в сумі 214485,32 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2583,82 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 18.02.2022 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачкою укладено кредитний договір № 6/2950574, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 135000 грн. з фіксованою процентною ставкою 34% річних та щомісячною комісією у розмірі 1,25% від суми кредиту, строком на 72 місяця з 18.0.2022 до 17.02.2028 включно, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування. 29.08.2023 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 6/2950574 від 18.02.2022, укладеним між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Посилаючись на невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором ні первісному кредитору, ні його правонаступнику, позивач звернувся з цим позовом до суду. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2024 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 18.02.2022 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6/2950574 з фіксованою процентною ставкою 34% річних та щомісячною комісією у розмірі 1,25% від суми кредиту, строком на 72 місяця з 18.02.2022 по 17.02.2028 включно, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 135000,00грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування та комісійну винагороду. При укладенні вищезазначеного договору відповідачкою та банком підписано додаток №1 до договору, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. графік платежів по кредиту) (а.с.32-34). Крім того, умови кредитування, які зазначені у договорі, сторонами погоджено і у Паспорті споживчого кредиту, який відповідачкою підписано власноручно. АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на рахунок позичальника грошові кошти у сумі 136000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №41787847-1 від 18.02.2022 (а.с.35). Згідно з розрахунку заборгованості станом на 15.09.2023 існує заборгованість за кредитним договором № 6/2950574 від 18.02.2022, яка становить 214485,32 грн. та складається з наступного: 121375,41 грн. строкова заборгованість, 7664,30 грн. прострочена заборгованість, 3410,59 грн. нараховані відсотки, 50608,02 грн. прострочені відсотки, 1687,5 грн. комісія, 29739,50 грн. прострочена комісія. З виписки з рахунку вбачається, що відповідачкою здійснювалося часткове погашення кредитної заборгованості, проте у розмірі меншому, ніж передбачено умовами кредитного договору (а.с.48-61). 29.08.2023 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 6/2950574 від 18.02.2022, укладеним між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Відповідно до додатку №1 до вищевказаного договору про відступлення права вимоги № 4-2023, ТОВ "Глобал Спліт" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Кодексу. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 6/2950574 від 18.02.2022, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов, вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6/2950574, АТ «Креді Агріколь Банк» умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 135 000 грн. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування коштами не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками у повному обсязі не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем, як правонаступником АТ «Креді Агріколь Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги, станом на 15.09.2023 утворилася заборгованість у розмірі 214485,32 грн., яка складається з: 121375,41 грн. строкова заборгованість, 7664,30 грн. прострочена заборгованість, 3410,59 грн. нараховані відсотки, 50608,02 грн. прострочені відсотки, 1687,5 грн. комісія, 29739,50 грн. прострочена комісія. Беручи до уваги порушення відповідачем зобов`язання за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 121375,41 грн. - строкову заборгованість, 7664,30 грн. - прострочену заборгованість, 3410,59 грн. - нараховані відсотки, 50608,02 грн. - прострочені відсотки, а всього 183058,32 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією та простроченої комісії у розмірі 31427 грн. (29739,50+1687,50) суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», який діяв на час укладення спірного кредитного договору, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1.4.2 договору обслуговування кредитної заборгованості, за яку банк нараховує комісію, включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Проте, у вищевказаному пункті договору не уточнено систематичності запиту вказаної інформації споживачем з оплатою наданих послуг. Таким чином, відповідачу фактично було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Умова договору про обов`язкову щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Ураховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за такі супутні послуги банку, які за законом повинні надаватися позичальнику безоплатно, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними з моменту його вчинення відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 31427 грн. (29739,50+1687,50) необґрунтована та задоволенню не підлягає. Оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 214485,32 грн., з яких задоволено вимоги на суму 183058,32 грн., за якими сплачено судовий збір у сумі 2573,82 грн. Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2196,70 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial