Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

14 червня 2024 року до суду звернулася [PERSON] із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від цього шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, вони з чоловіком не знаходять спільної мови, не ведуть спільного господарства, не підтримують ніяких стосунків. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї, примирення з відповідачем неможливе. Донька проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Дитина потребує коштів на харчування, одяг, лікування. Вона сама не може забезпечити доньку всім необхідним. Батько дитини працездатний та здоровий, а тому зможе сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 30 відсотків усіх своїх доходів. Зазначила, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки від попереднього шлюбу, [PERSON] . Позивач просить розірвати шлюб, після чого залишити їй прізвище [PERSON] , стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 30 відсотків з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання заяви до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 26 серпня 2024 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 23), подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому визнав позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 26). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що з 05 вересня 2018 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому Варвинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 34 (а.с. 7). Від шлюбних стосунків у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Як зазначено позивачем та визнано відповідачем, спільне життя подружжя не склалось, вони не знаходять спільної мови, не ведуть спільного господарства, не підтримують ніяких стосунків. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї, примирення неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити прізвище [PERSON] , оскільки вона не виявила бажання його змінювати. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне. Дочка Злата зареєстрована та мешкає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Журавського старостинського округу № 434 від 13 червня 2024 року (а.с. 11). Дитина потребує коштів на харчування, одяг, лікування. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач не спростував тих фактів, що він працездатний та має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Заперечень щодо вказаних позивачем обставин відповідач до суду не подав. Відсутня також інформація про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Оскільки відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позову, то суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини слід стягувати з платника у розмірі 30% його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду (14 червня 2024 року) і до досягнення донькою Златою повноліття. Суд також враховує, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки від попереднього шлюбу, [PERSON] , однак. зважає на визнання позову в частині стягнення аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, то враховуючи положення ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% судового збору, а позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого ним судового збору. Отже, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (а.с. 1, 2) за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а також 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок - в дохід держави, оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. При цьому позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved