Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 26.06.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Вінницької області. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 26 червня 2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували 26 червня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу сторони мають дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя припинено більше п`яти років. Причиною припинення шлюбних стосунків стали систематичні конфлікти через різні погляди на сімейне життя і на життя загалом. Внаслідок конфліктів подружжя втратило любов та взаємоповагу один до одного. Наразі позивачка вступила у фактичні шлюбні відносини з іншим чоловіком, з яким створила нову сім`ю і має бажання зареєструвати шлюб, але без розірвання шлюбу з [PERSON] вона не може цього зробити. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.08.2024 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотання про надання строку для примирення перед судом не заявляла. Представник позивачки адвокат Патраманський Іван Олександрович в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі позивачки та її представника, позов обидвоє повністю підтримують та просять шлюб розірвати. В позовній заяві представник також просив суд розглядати справу без його участі та участі позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про надання строку для примирення перед судом не заявляв. 09.08.2024 року відповідач через канцелярію суду подав заяву, у якій просив розгляд даної справи проводити без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, клопотання про надання строку для примирення перед судом не заявив. Також на електронну адресу суду від відповідача 12.08.2024 надійшли підтверджуючі документи до заяви про розірвання шлюбу, в яких міститься копія паспорту [PERSON] . Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26 червня 2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Вінницької області, про що 26.06.2009 складено відповідний актовий запис за №28, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.19). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.. Позивачка в позовній заяві вказала, що шлюбні відносини фактично припинені. Відповідач у заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, а отже підтвердив, викладені в позовній заяві обставини. Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 113 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У позовній заяві позивачка просила залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Також, у позовній заяві [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати: 1211,20 грн -за оплату судового збору; 3000 грн - за надання професійної правничої допомоги. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до суду подано договір про надання правової допомоги від 04.07.2024 р., акт прийому - передачі наданих послуг від 09.07.2024 р., розрахунок витрат на правничу допомогу 09.07.20245 та квитанцію №0.0.3743799998.1, згідно якої встановлено, що адвокат Патраманський І.О. отримав від [PERSON] гонорар у розмірі 3000 грн. за підготовку та подання позовної заяви. Відповідач проти стягнення витрат на правничу допомогу не заперечив. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 0.0.3743790635.2 від 05.07.2024 позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211,20. З огляду на викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,00 грн. та витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved