Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] з позовною заявою до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [INFO] помер [PERSON] , 1974 року народження, який йому доводиться батьком. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті [PERSON] немає. Далі в позові зазначили, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2020 у справі № 2-1523/08 [PERSON] , а так само і мати позивача - [PERSON] , були позбавлені батьківських прав відносно свого сина [PERSON] . [PERSON] за життя ніколи не спілкувався з сином, аліментів не сплачував, вів аморальний спосіб життя. Тому з 2008 року позивач мав статус дитини-сироти. [PERSON] постійно перебував у розшуку з приводу невиконання судових рішень. Далі в позові зазначено, що з 26.03.2021 позивач знаходиться за кордоном, бо з 28.06.2021 до 25.03.2024 він мав контракт з працевлаштування у Польщі ( м. Гданськ 80-332 ТОВ «Техвинд»). Та по характеру своєї роботи має необхідність часто переїжджати у інші країни і до цього часу. Наразі він знаходиться у Німеччині та повернутися до України немає можливості. Позивач не є військовозобов`язаним. Про смерть свого батька він дізнався з телефонної розмови зі своєю бабусею [PERSON] напочатку листопада 2023 року, яка про це випадково дізналася від своїх знайомих. Спосіб життя [PERSON] привів до того, що він помер [INFO] , а знайшли його та поховали 11.04.2022. З часу смерті [PERSON] , позивач через свою бабусю [PERSON] сплачує за утримання квартири [ADDRESS] (комунальні послуги, тощо). 13.11.2023 позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В., якою було заведено спадкову справу за № 114/2023. 23.11.2023 приватним нотаріусом Чепковою О.В. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем пропущено строк на прийняття спадщини. Виходячи з зазначеного, позивач вказує на те, що він не мав об`єктивної можливості дізнатися про відкриття спадщини після смерті його батька та вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Тому, вважає, що строк на прийняття спадщини ним був пропущений з поважних причин. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду для відновлення своїх спадкових прав. На підставі вищевикладеного просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю 2 (два) місяці. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової Олени Володимирівни. 23.04.2024 надійшов відзиву від представника відповідача. 03.06.2024 надійшов відзив на позовну заяву з усуненням недоліків, а саме з долученням додатків до нього. У відзиві та в заяві, яка долучена до нього, зазначили, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду, просили не покладати на відповідача судові витрати. 30.07.2024 відповідно до ухвали суду підготовче провадження було закрито та призначено судовий розгляд справи. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Прийменко О.Г. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити за тих підстав, які в ньому викладені. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просили розгляд справи проводити за їх відсутності, про ухвалене рішення просили повідомити додатково. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши надані позивачем та його представником докази, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Запоріжжі, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] зроблено відповідний запис за № 694. Батьками дитини зазначено: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської райадміністрації м. Запоріжжя від 30.11.1999 року (а.с.8). Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2008 у справі № 2-1523/08 цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської Ради, про позбавлення батьківських прав було задоволено. Відповідачі були позбавлені батьківських прав відносно їх дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] було призначено опікуном онука [PERSON] (а.с.15-17). Відповідно до Витягу з обліково-статистичної картки дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] , [INFO] , мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.14). [INFO] у віці 48 років помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] , про що 11 квітня 2022 року Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), складено актовий запис № 275, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00042531561 (а.с.6,47). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 114/2023, остання була заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. 13.11.2023 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за заявою [PERSON] , [INFO] , яка діяла в інтересах та від імені [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини за законом, та зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 71553130 (а.с. 46, 48). Відповідно до копій Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (спадкової справи та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74714256 та № 74714202 від 13 листопада 2023 року щодо спадкодавця [PERSON] , 1974 року народження, інших відомостей не встановлено, заповіту не виявлено (а.с.49). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 18.02.2020 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) гр. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Запоріжжі, у віці 79 років, про що 18 лютого 2020 року складено відповідний актовий запис № 255 (а.с.9,50). Відповідно до відповіді департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 20.11.2023 № 04-07/3/14736 наданою на запит нотаріуса за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , в період з 22.06.1999 по 03.04.2020 (померла [INFO] ), разом з нею на день смерті був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.60 на звороті). Відповідно до відповіді департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 20.11.2023 № 04-07/3/14735 наданою на запит нотаріуса за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрований [PERSON] , [INFO] , в період з 22.12.2016 по 11.04.2022 (помер [INFO] ), разом з ним на день смерті зареєстровані особи відсутні (а.с.59 на звороті). За відомостями наданими ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.11.2023 № 6316 з матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] , наявним є свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 05.03.2008, р. № 2-555 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер: 18093753 від 14.03.2008. Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване за гр. [PERSON] (а.с.10-12). 23.11.2023 постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Чепкова О.В. № 1215/114/2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , через пропущення ним встановленого законодавством строку для звернення з заявою про прийняття спадщини як спадкоємця, який не проживав спільно зі спадкодавцем на день його смерті (а.с. 18, 62-63). З огляду на встановлені обставини, на переконання суду, факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON] як сина та батька знайшов своє підтвердження. В судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] , яка суду повідомила, що вона позивачу доводиться бабусею по материній лінії. Була його опікуном, після того як батьки її онука були позбавлені батьківських прав щодо нього. Померлий [PERSON] доводиться їй зятем. Батько з сином не спілкувався, тривалий час зовсім не підтримував жодних відносин. З березня 2021 року позивач знаходиться за кордоном. З червня 2021 року він має контракт на працевлаштування у Польщі, тому приїхати в Україну не міг. Її онук через його незадовільний стан здоров`я з дитинства мав ряд захворювань, а тому наразі є не військовозобов`язаним. Через військові дії вона сама була змушена залишити м. Запоріжжя та поїхати за межі держави. Про те, що [PERSON] помер вона дізналася з мережі Інтернет на сторінці своїх знайомих. Для того щоб з`ясувати чи дійсно це так, вона приїхала до України влітку 2022 року. Прийшла за місцем проживання [PERSON] , де їй сусіди повідомили, що останній помер у лютому 2022 року. Через те, що він пиячив та вживав наркотичні засоби, вів аморальний спосіб життя, він помер сам, а знайшли його у квітні 2022 року та потім поховали за кошт держави. Надалі вона почала дізнаватися про можливість звернення її онука щодо спадщини. Без його довіреності їй нічого не вдавалося зробити, в поліції їй також відмовили в допомозі, оскільки вона не підтвердила того, що є родичкою померлого [PERSON] першого ступеню споріднення. В Польщі [PERSON] не вдалося оформити на неї довіреність, тому він був змушений поїхати до Грузії, де він зміг оформити документи щодо її представництва його інтересів лише 26.09.2023. Затим вона звернулася від його імені до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. Але, як з`ясувалося, то [PERSON] пропустив встановлений строк для прийняття спадщини і йому було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва. При цьому, про смерть свого батька він дізнався вже поза межами такого строку. Наразі вона опікується квартирою, що раніше належала бабусі онука по батьковій лінії, яка також померла ще у 2020 році. У [PERSON] будь-яких інших спадкоємців першої черги, окрім його сина, більше немає. Причинами пропуску прийняття спадщини позивач зазначає те, що він на момент смерті його батька перебував за кордоном та про його смерть дізнався вже за межами встановлено у законодавстві строку для прийняття спадщини. На підтвердження своєї трудової зайнятості у Польщі позивач надав копію трудового договору укладеного між ним та ТОВ «ТЕХВІНД» у м. Гданськ 28.06.2021 строком до 25.03.2024 та копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон, відповідно до якого останній часто перебував у міжнародних відрядженнях, і на час розгляду справи також перебуває за кордоном (а.с.20-24,90-91). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як зазначено в ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Верховний Суд у постанові від 30 липня 2020 року у справі № 172/888/18, зазначив, що вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Прийняття Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 р. № 164 (далі - Постанова КМУ №164) та Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 р. № 1118/5 (далі - Наказ Міністерства юстиції України №1118/5). За загальним правилом, строк прийняття спадщини становить 6 місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України). Втім, з урахуванням змін щодо спадкування та роботи нотаріату в умовах воєнного часу, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (п. 3 Постанови КМУ № 164). Вищезазначені зміни щодо зупинення перебігу строку почали діяти з 06.03.2022 року. Примітно, що саме остання редакція пункту 3 Постанови КМУ №164, яка набрала чинності 29.06.2022, встановила нові терміни щодо 4 місяців. З урахуванням цих змін, на практиці виникло питання обчислення строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, якщо спадщина відкрилась у період з 06.03.2022 р. по 28.06.2022 р. Тобто обрахунок строку для кожної конкретної спадкової справи, відкритої до початку воєнного стану виглядатиме таким чином - якщо до 06.03.2022 року 6-місячний термін спадкування не сплинув, то він автоматично продовжується ще на 4 місяці, і в сумі становить 10 місяців. Втім, якщо цей строк сплинув під час воєнного стану, але до 06.03.2022 року, то діє загальна норма, передбачена Цивільним Кодексом України, за якою термін прийняття спадщини або відмови від неї не подовжується та становить 6 місяців. В цій справі спадщина відкрилася 18.02.2022, але спадкова справа була відкрита лише 13.11.2023. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Відповідно до правових висновків, які містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2024 року у справі № 545/480/21 cаме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України. Як на поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, позивач вказав на те, що він тривалий час перебуває за кордоном, за характером його трудової діяльності на підставі трудового договору, який він уклав 28.06.2021 у м. Гданськ Польща, він має часті міжнародні відрядження, строк дії договору був визначений до 25.03.2024. Оформити довіреність на представника у Польщі йому не вдалося, для цього він мав виїхати до Грузії, що також займало тривалий час. Згідно до ч. 1 ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Таким чином, поряд з незнанням про смерть спадкодавця, тривале перебування позивача за кордоном, наявність у нього трудових зобов`язань за контрактом у Польщі, перебування у частих відрядженннях, суд визнає як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини та такими, які створили об`єктивні і істотні труднощів на вчинення певних дій, зокрема звернення до нотаріуса на території України з відповідною заявою. Зазначені обставини відповідачем не спростовувалися та не заперечувалися. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та останньому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] тривалістю в два місяці, з дня набранням рішенням суду законної сили. Судові витрат підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Outcome: approved