Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач надала уточнену позовну заяву та пояснила, що з 15 лютого 2013 року працювала на підприємстві відповідача на посаді провідного економіста з фінансової роботи менеджменської групи експлуатації флоту, звідки була звільнена за наказом №78 від 25 травня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату за ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП України. Вважає вказаний наказ незаконним через відсутність згоди профспілкового комітету, а також відсутності по факту нової організаційної структури пароплавства та нового штатного розпису. Окрім того пояснила, що їй не була запропоновані всі вакансії, зокрема посаду аналітика з питань фінансово-економічної безпеки першої категорії служби економічної безпеки та попередження корупції, вимоги до якої відповідали її фаховим здібностям та не розглядались комісією для аналізу кваліфікації, а також не було визначене переважне право на залишення позивача на посаді. Просить наказ №78 від 25 травня 2020 року приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» в частині звільнення [PERSON] за ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП України у зв`язку зі скороченням посади визнати недійсним та скасувати, в результаті чого відновити [PERSON] на посаді провідного економіста з фінансової роботи менеджментської групи морського флоту служби експлуатації флоту приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 травня 2020 року по день прийняття рішення по сутні спору в розмірі 563744,72 грн. та судові витрати за надання професійної правової допомоги в сумі 34000 грн. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечує, пояснила, що звільнення позивача відбулось на виконання наказу ПрАТ «УДП» № 83 від 25 березня 2020 року про оптимізацію чисельності з 26 травня 2020 року, за яким посада позивача підлягала скороченню, про що позивача було повідомлено 25 березня 2020 року за вихідним №ЧМ-221. Разом із им від отримання вказаного повідомлення позивач відмовилась, а фахові здібності позивача не відповідали вимогам посади аналітика з питань фінансово-економічної безпеки першої категорії служби економічної безпеки та запобігання корупції, у зв`язку із чим вказана вакансія позивачеві не була запропонована. Щодо рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору пояснила, що відмова була необгунтованою та не відповідала вимогам ст. 43 ч.7 КЗпП України. Вказані обставини визнає підставою для відмови у задоволенні стягнення середнього заробітку, а також витрат на надання професійної правової допомоги. Вислухавши пояснення, показання свідків, думку захисту, суд вважає доведеним наступне. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією доведено, що позивач з 15 лютого 2013 року працювала у складі приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на посаді провідного економіста з фінансової роботи менеджменської групи експлуатації флоту, звідки була звільнена за наказом №78 від 25 травня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату за ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП України. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. За наказом ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» № 83 від 25 березня 2020 про оптимізацію чисельності визначено про скорочення з 26 травня 2020 року посади провідного економіста з фінансової роботи менеджменської групи морського флоту, яку займала позивач. За наказом №78 від 25 травня 2020 року позивача звільнено з вказаної посади з 26 травня 2020 року. Порядок вивільнення працівників за правовідносинами, що виникли у даній справі, регулюється вимогами ст. 49-2 ч.1-3 КЗпП України, за якими про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації). Випискою з протоколу № 49 від 14 травня 2020 року засідання президії профспілкового комітету первинної профспілкової організації ПрАТ «УДП» згода на звільнення позивача не надана. В судовому засіданні свідок [PERSON] , який займає посаду голови первинної профспілкової організації, а на момент 14 травня 2020 року займав посаду заступника голови первинної профспілкової організації пояснив, що адміністрація підприємства не надала документацію на звільнення працівників, до складу яких входила позивач, яка була членом профспілки з 2019 року. Також пояснив, що причиною звільнення позивача стала надана позивачем інформація щодо результатів роботи керівництва установи. Вказані обставини підтверджені долученим до протоколу листами на адресу виконуючого обов`язки голови правління ПрАТ «УДП» та міністра інфраструктури України за № 12 від 26 березня 2020 року та за № 19 від 14 травня 2020 року з посиланням на затвердження Міністерством інфраструктури нової організаційної структури пароплавства. У відповідності до вимог ст. 43 ч.4 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Між тим причини, які визначені профспілковим комітетом в листах за № 12 від 26 березня 2020 року та за № 19 від 14 травня 2020 року суд з посиланням на неврахуванням адміністрацією фактичних обставин порушення права робітника визнає за істотне обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем. Разом із тим, заявою від 20 травня 2020 року, тобто ще до винесення наказу №78 від 25 травня 2020 року про звільнення, позивач просила перевести її на посаду аналітика з питань фінансово-економічної безпеки першої категорії служби економічної безпеки та запобігання корупції. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що за наказом заступника керівника адміністрації визначено не надавати позивачеві вказаної вакансії. Вказані обставини підтверджені актом за № 2 від 25 березня 2020 року, від писання якого позивач відмовилась. Також пояснила, що посада позивача була відсутня в штатному розписі на вказану дату. Представник відповідача визначився про відсутність у [PERSON] на час виникнення спірних правовідносин належних кваліфікації, освіти і досвіду роботи на посаді аналітика з питань фінансово-економічної безпеки першої категорії служби економічної безпеки та запобігання корупції, через що вказана посада позивачеві не була запропонована. Долучена до матеріалів справи посадова інструкція аналітика з питань фінансово-економічної безпеки першої категорії відділу економічної безпеки служби економічної безпеки та запобігання корупції, яка затверджена у ПрАТ «УДП» 30 серпня 2018 року за № 362 під час дослідження в судовому засіданні не надає підстав вважати відсутніми у позивача належних кваліфікації, освіти і досвіду роботи на вказаній посаді з урахуванням вимог за посадовою інструкцією провідного економіста з фінансової роботи менеджменської групи морського флоту служби експлуатації флоту, на якій працювала позивач. Між тим, до матеріалів справи відповідачем, в індивідуальному користуванні якого знаходиться список штату працівників, самостійно за усною та письмовою ухвалами суду не надано штатний розпис, яким може бути досліджено наявність посади, з якою звільнена позивач, а також посади, на яку позивач просила її перевести до звільнення. Долученим актом про пожежу від 02 серпня 2023 року представник відповідача підтверджує відсутність вказаного документу. Між тим, із загальновідомих джерел встановлено, що приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» діє на підставі Статуту, затвердженого за наказом Міністерства інфраструктури України № 491 від 24 жовтня 2018 року, є юридичною особою приватного права, засновником є держава в особі Міністерства інфраструктури України, що передбачає виконання реєстрації трудових правовідносин в порядку, визначеному колективним договором, який у п.2.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку передбачає прийом та звільнення робітників у відповідності до діючого трудового законодавства України. Разом із тим поновлення документу, який є визначальним для належної роботи підприємства, покладається на адміністрацію підприємства у зв`язку з посадовими особами Міністерства інфраструктури України. Вказані обставини через невиконання ухвали суду в частині надання штатного розпису суд визнає за обставину, яка у відповідності до вимог ст.81 ч.4 ЦПК України є підставою встановлення факту обгрунтованості пояснень позивача та поновлення на посаді провідного економіста з фінансової роботи менеджменської групи морського флоту служби експлуатації флоту приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство». Окрім того, долучена позивачем документація з інформацією щодо критики на результат роботи керівництва установи надає можливість стверджувати про відсутність належних підстав для звільнення за скороченням штатів, а проведене звільнення стосується результатів за зверненнями позивача, що у свою чергу підтверджено висновками засідання профспілкового комітету. У відповідності до вимог ст. 235 ч.2 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі підлягають стягненню на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період на час прийняття рішення по суті спорту з урахуванням строку розгляду справи не з вини працівника, яким є позивач у справі. Розмір середньої заробітної плати визначений постановою Одеського апеляційного суду від 26 травня 2022 року у справі № 946/5264/20 за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», що у відповідності до вимог ст. 82 ч.4 ЦПК України не підлягають додатковому доказуванню. У відповідності до вимог ст. 235 ч.5 КЗпП України рішення про поновлення на роботі, підлягає негайному виконанню у порядку, передбаченому ст. 430 ч.1 п.2,4 КЗпП України із присудженням працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати, до яких за вимогами ст. 133 ЦПК України належать витрати на професійну правничу допомогу. Вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням вказаного розподіляються судові витрати, розмір яких 6306 грн. з фактичною оплатою 6000 грн. підтверджено розрахунком гонорару з адвокатом Рубцовим Валерієм Григоровичем. Разом із тим інші витрати в розмірі 28 000 грн. суд визнає такими, що не підтверджені належними доказами, наявність яких визначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, за висновком якої для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Інший адвокат, який приймав участь в кількох наступних судових засіданнях, не долучив докази розрахунку витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial