Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) з кадастровим номером 5321683400:00:006:0313 після померлого батька [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] . За життя на йому, як члену КСП ім. Островського, було видано сертифікат серії ПЛ № 0263507 від 30.12.1996 року на земельну ділянку (пай) для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,8 умовних кадастрових гектари. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Оригінал сертифікат серії ПЛ № 0263507 від 30.12.1996 року на земельну ділянку (пай) втрачено, а отримати дублікат неможливо. Ухвалою суду від 09.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.08.2024 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Карлівської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Від Карлівської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову виходячи з наступного. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть. За життя [PERSON] , як члену КСП ім. Островського, було видано сертифікат серії ПЛ № 0263507 від 30.12.1996 року на земельну ділянку (пай) для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,8 умовних кадастрових гектари. З листа Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5321683400:00:006:0313. Окремо зазначено, що право власності на згадану земельну ділянку не реєструвалося. З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що площа земельної ділянки з кадастровим номером 5321683400:00:006:0313 становить 4,76 га. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому його єдиним спадкоємцем є син [PERSON] , [INFO] . У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутності правовстановлюючого документу. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно вимог ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадкування. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно дост.392\~ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ч.5\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, суд вважає, що позивач [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , набув право на спадщину, однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім`я померлого, він згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved