Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначив, що з 24.04.1998 р. по 10.06.2019 року був одружений з [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . 10.06.2019 р. Галицьким районним судом Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано. В даний час позивач є інвалідом І групи по зору та перебуває у скрутному матеріальному становищі, проживає один та через хворобу змушений купувати дороговартісні ліки. Його пенсії не вистачає для проживання. Згідно довідки до акту огляду МСЕК він потребує стороннього догляду. Незважаючи на його похилий вік та стан здоров`я, його син не цікавиться позивачем, не допомагає йому у побуті та не надає матеріальної допомоги. Просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] на його користь та його утримання аліменти у розмірі всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до його одужання. Ухвалою суду від 14.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду по суті (а. с. 23). 13.05.2024 р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] . Це є єдиною згадкою того, що батьком відповідача є саме [PERSON] . Позивач в позовній заяві зазначає: «Він є інвалідом І групи по зору, у нього дуже важке матеріальне становище, проживає один, через хворобу змушений купляти дорого вартісні ліки, його пенсії йому не вистачає. Зазначає, що згідно довідки МСЕК він потребує стороннього догляду, незважаючи на його похилий вік та стан здоров`я його син зовсім не цікавиться своїм батьком, не допомагає йому, не надає матеріальної допомоги». Позивачем до матеріалів справи долучено пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , яке видане [PERSON] 09.01.2009 р. з терміном дії - довічно. Згідно даного посвідчення, вид пенсії позивача - по інвалідності І група, загальне захворювання по зору. Тобто, позивач спокійно проживав з наявною інвалідністю близько 15 років, його доходу вистачало, щоб забезпечувати себе всім необхідним, а після досягнення дитиною 23-х років, він раптово зрозумів, що матеріальний стан є не надто достатнім для проживання. Щодо придбання дороговартісних ліків через хворобу, стороною відповідача зазначено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, медичних документів виданих на ім`я [PERSON] . З яких обрахунків виходив позивач звертаючись з позовом до суду і просивши стягувати аліменти в розмірі доходу відповідача - не відомо. Крім того, з листа ВП №3 (м.Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області №3706/108/48/01-2024 від 25.04.2024 року вбачається, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. [PERSON] веде себе в суспільстві аморально. Відповідач зазначає, що його батько планує перекласти на нього витрати на алкогольні напої, на придбання тютюнових виробів, сплату штрафів за адміністративні правопорушення. Також відповідач зазначає, що батько протягом його життя не цікавився своїм сином, не телефонував йому, окрім аліментів, які стягувалися з позивача на утримання сина [PERSON] ніякої допомоги не надавав, ні матеріальної, ні моральної з його сторони не було. Протягом всього життя [PERSON] ним опікувалася його мама - [PERSON] . Тому, вважає, що його батько в період неповноліття [PERSON] ухилявся від своїх батьківських обов`язків. Тому, просить відмовити в задоволені позову, як за безпідставністю позовних вимог, так і за їх необґрунтованістю та недоведеністю, обставини викладені в позові не відповідають дійсності, позивач будь-якими методами має на меті саме власне збагачення за рахунок відповідача. (а.с.58-65). 14.05.2024 р. представником позивача - адвокатом Равриком Ігорем Дмитровичем через канцелярію суду подано виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми №027/0 (а.с.111-112). 14.05.2024 р. представником позивача - адвокатом Равриком Ігорем Дмитровичем через канцелярію суду долучено з довідку про доходи позивача №3177151413140167/706, сума пенсії за період: з 01.01.2023 р. по 30.11.2023 р. складає 29529 грн. 90 коп. (а.с.114). 25.06.2024 року представник позивача через канцелярію суду подав відповідь на відзив, в якому не погодився з відзивом відповідача. Зазначив те, що позивач утримував свого сина [PERSON] до 23 років, а отже не ухилявся від своїх батьківських обов`язків. Згідно відповіді Галицького відділу Державної виконавчої служби наданої на запит адвоката відповідача, заборгованість по виконавчому листу про стягнення аліментів відсутня, також відсутня заборгованість по виконавчому листу про стягнення аліментів з позивача на користь його сина на період навчання. Саме потреба у матеріальній допомозі позивача підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого позивача, довідкою про доходи позивача за червень 2023- травень 2024 року та відомістю з Державного реєстру платників податків позивача з якої вбачається відсутність у позивача доходів (а.с.134-135). 08.07.2024 року представником відповідача - адвокатом Чоланюком С.Ю. на адресу суду надіслано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого він зазначає наступне. Позивач вказує, що потреба у матеріальній допомозі підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, випискою із медичної карти амбулаторного хворого, довідкою про доходи. Крім того, згідно відповіді Галицького відділу ДВС від 22.04.2024 р. щодо [PERSON] відкриті й інші виконавчі провадження, окрім аліментів, на загальну суму 11595,32 грн. Також із офіційного сайту Судової влади вбачається, що на розгляді Галицького районного суду Івано-Франківської області неодноразово перебували матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Отже, [PERSON] вживає алкоголь, курить тютюнові вироби, нівелює встановлені норми поведінки. Тому, неправомірність дій останнього призводить до притягнення його до адміністративної відповідальності, що в подальшому тягне за собою нарахування штрафів, які обраховуються в грошовому еквіваленті, своєї поведінки позивач протягом тривалого часу не змінює, а тому свої витрати позивач прагне перекласти на свого сина. З довідки про доходи №2789697807771716/317 пенсія за травень 2024 року складає 2980 грн., що є вищою прожиткового мінімуму встановленого державою. За наявності вищеперерахованих процесуальних рішень, які приймалися в результаті протиправних дій позивача, саме така поведінка і спосіб життя позивача призвели до того, що стан його місця проживання перебуває саме у такому вигляді, який він є на даний час. Також, позивач зазначає, що належним чином виконував свої батьківські обов`язки, оскільки відсутній борг по сплаті аліментів. Однак, слід зазначити, що позивач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, що стало підставою для звернення до суду з метою примусового стягнення аліментів, а в подальшому, з метою примусового виконання судового рішення, був виданий виконавчий документ, а тому, ніякої добровільної участі у матеріальному забезпеченні сина позивачем не було і бути не могло. Вихованням та здоров`ям [PERSON] займалася мама, яка станом на сьогодні не працює, хворіє, потребує сторонньої допомоги, яка свого часу не ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, тому відповідач має безпосередні зобов`язання перед мамою щодо надання матеріальної допомоги. Таким чином, дії позивача по відношенню до свого сина - [PERSON] , у період неповноліття останнього, якраз і були спрямовані на ухилення його, як батька від виконання своїх батьківських обов`язків. Отже, виконання батьківських обов`язків не обмежується виключно сплатою мінімального розміру аліментів на дитину, яким чином позивач виконував свої батьківські обов`язки ні в позові, ні в відповіді на відзив не вказано (а.с. 156-159). 18.07.2024 року представник позивача - адвокат Раврик Ігор Дмитрович через канцелярію суду подав характеристику на [PERSON] , видану старостою Дем`янівського старостинського округу Бурштинської міської ради Івано-Франківської області С.Вербовським, в якій зазначено, що заяв від мешканців громади стосовно останнього до Дем`янівського старостинського округу не надходило (а.с.168). 15.08.2024 року в судовому засіданні позивач - [PERSON] та його представник - адвокат Раврпик Ігор Дмитрович позов підтримали та просили задовольнити посилаючись на доводи та обґрунтування зазначені в позові, а також на матеріали справи. Крім того, в судовому засіданні позивач зазначив, що він на сьогоднішній день є інвалідом І групи по зору, непрацездатність підтверджується пенсійним посвідченням інваліда та актом огляду МСЕК. Зазначає, що в нього спільного з відповідачем лише прізвище, а в іншому вони чужі люди. Він має захворювання, але лікується в державних медичних закладах, тому ліки отримує безкоштовно. Зазначає, що не дивлячись на отримання пенсії в розмірі 2980 грн. щомісяця, вважає що має право вимагати сплати аліментів сином (відповідачем у справі), оскільки з нього в свій час стягувались аліменти на утримання сина. Крім того, вважає що має моральне право заявити зазначені вимоги, оскільки його колишня дружина зверталась з позовами до суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина, а також зазначеними діями він хоче забезпечити собі старість. Його син [PERSON] не цікавиться ним, не допомагає йому та не надає матеріальної допомоги. Згідно довідки МСЕК він потребує стороннього догляду. Зазначає те, що він як батько виконував повністю свої обов`язки по відношенню до свого сина. Зазначає, підтвердженням виконання його обов`язків як батька по відношенню до відповідача в період його неповноліття та навчання є сплата аліментів за рішенням суду та те що він надав дозвіл на виїзд сина за кордон. Пояснити поважність причин не спілкування з сином протягом всього часу в судовому засіданні не міг, зазначаючи, що думав що їх спілкування може якось негативно вплинути на відповідача. Казав що так йому казала колишня дружина. 15.08.2024 року відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Чоланюк С.Ю. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову посилаючись на доводи та обґрунтування викладені стороною відповідача в матеріалах справи, а також з огляду на те, що батько відповідача за все життя не виявляв жодного бажання познайомитися зі своїм сином, між ними не було зустрічей, не було телефонних дзвінків, батько взагалі не цікавився своїм сином. [PERSON] розумів тільки те, що носить прізвище свого батька - [PERSON] . Після народження [PERSON] , його батько - [PERSON] добровільно допомоги на утримання неповнолітнього сина не надавав, у зв`язку з чим мати відповідача - [PERSON] була вимушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів, в подальшому такі аліменти стягувалися у примусовому порядку через органи виконавчої служби. На даний час у позивача відсутній борг по сплаті аліментів. У 2019 році рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області розірвано шлюб між позивачем та [PERSON] - матір`ю відповідача. Від народження [PERSON] його батьки проживали окремо, однак перешкод у спілкуванні батька з сином створено не було. [PERSON] відомо, що його батько не мав бажання спілкуватися з ним, причини йому не відомі. У період неповноліття [PERSON] дії позивача були спрямовані на ухилення його, як батька від виконання своїх батьківських обов`язків. У шкільному віці [PERSON] відвідував школу та гуртки з плавання. Під час плавання пошкодив хребет, що згідно виписок спричинило дороговартісну операцію спини, після операції лежав три місяці і не міг вставати. Його батько - [PERSON] жодного разу не зателефонував до сина, не надав ніякої допомоги, ні матеріальної, ні моральної. [PERSON] впродовж всього життя відповідача не спілкувався з ним та не підтримував з ним будь-яких відносин. [PERSON] спілкувався з матір`ю позивача, своєю бабою; у відповідача дуже гарні спогади про неї. Після закінчення школи [PERSON] навчався в Київському університеті імені Тараса Шевченка, де здобув диплом бакалавра. Витрати на навчання сина несла мама останнього - [PERSON] . Крім того, відповідач вступив до університету водного господарства та природокористування, однак через брак коштів [PERSON] диплом магістра не отримав, так як навчання прийшлося призупинити. Зазначив те, що виконання батьківських обов`язків не обмежується виключно сплатою мінімального розміру аліментів на дитину, також ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавляться її навчанням, тощо. Протягом всього життя [PERSON] його батько ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина. [PERSON] працює ФОП у сфері розробки програмного забезпечення. Його рівень доходу становить близько 40000 грн. в місяць. Відповідач зазначає, пенсія позивача становить 2980 грн., а прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня 2024 року становить - 2361 грн. Також зазначає, що у відділі виконавчої служби знаходяться виконавчі провадження відносно [PERSON] , - загальний розмір заборгованості становить 11595,32 грн. Згідно даних ВП №3 (м.Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області №3706/108/48/01-2024 від 25.04.2024 року вбачається, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову, як за безпідставністю позовних вимог, так і за їх необґрунтованістю та недоведеністю, позивач будь-якими методами має на меті саме власне збагачення за рахунок відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] . До народження дитини проживала разом із позивачем [PERSON] за адресою: Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, с. Дем`янів. Зазначила, що коли вона проживала разом з позивачем, останній на роботу не ходив, власних коштів не мав та часто позичав їх у сусідів, вживав алкогольні напої, завжди перебував у нетверезому стані. Перебуваючи вагітною від позивача переїхала в м. Рівне та жила одна. 19.10.1999 р. [PERSON] народила сина [PERSON] . Позивач [PERSON] на виписку дитини з лікарні не приїхав. [PERSON] з сином жили в Рівному, а позивач жив у с. Дем`янів Івано-Франківської області. Позивач декілька разів приїздив до Рівного до дитини, коли синові ще не виповнилось одного року, однак пізніше, перестав цікавитися сином, ніколи не телефонував ні до неї, ні до рідного сина. [PERSON] не чинила перешкод у спілкуванні батька з сином. Вихованням дитини займалася виключно [PERSON] . Вона змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з позивача [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] . Навчання, лікування, гуртки, відпочинки фінансувалися виключно нею, тому їй доводилося працювати на двох роботах, оскільки крім аліментів [PERSON] нічим більше своїй сім`ї не допомагав. 10.06.2019 р. рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської обл. шлюб між сторонами розірвано, а фактично не проживає з позивачем з 1999 року. [PERSON] вважає, що гроші потрібні [PERSON] , щоб вести аморальний спосіб життя, купляти алкогольні напої. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, з урахуванням позиції позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.12.2023, виданого повторно (а. с. 8). Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію за віком (а. с. 9). Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК Серія 12 ААБ, №157535 від 21.02.2019 р. потребує стороннього догляду(а.с.10). В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.12.2023 р. №84/24-22 зазначено, що умови проживання не задовільні (а.с.11). Згідно виписки КНЕП «Бурштинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бурштинської міської ради Івано-Франківської області» амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] форми №027-о позивач має ряд різних медичних захворювань (а.с.111-112). Згідно довідки про доходи №3177151413140167/706 виданої [PERSON] сума пенсії за період: з 01.01.2023 р. по 30.11.2023 р. складає: 29529,90 грн. (а.с.114). Згідно довідки про доходи №278969780777176/317 виданої [PERSON] сума пенсії за період: з 01.06.2023 р. по 31.05.2024 р. складає: 33780,00 грн. Станом на травень 2024 р. розмір щомісячної пенсії складає 2980,00 грн. (а.с.143). Згідно відповіді на адвокатський запит від 09.04.2024 р. №0904/01Галицький відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомляє, що з пенсії [PERSON] проводилось відрахування аліментів на користь [PERSON] у розмірі 25% на підставі виконавчого листа №2-922 виданого 10.09.2001 р. та повністю виплачене у листопаді 2017 р. у зв`язку з досягненням дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа №569/17941/17 видного 26.06.2018 р. Рівненським міським судом з позивача на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання сина - [PERSON] щомісячно на період навчання в розмірі 25% від усіх видів його заробітку , починаючи з 23.11.2017 р. і до закінчення дитиною навчання 30.06.2021 року, але не довше ніж до досягнення ним 23 років - звершено 29.06.2022 р. Також у виконавчій службі перебувають виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] - загальний розмір заборгованості становить - 11595,32 грн. (а.с.89,90). Згідно відповіді на адвокатський запит 1604/01 від 16.04.2024 р. Відділення поліції №3 (м. Галич) повідомляє, що з 2013 р. по даний час [PERSON] до адміністративної відповідальності притягався 9 разів (а.с.91,94,95,96,97,98). Згідно характеристики старости Дем`янівського старостинського округу Бурштинської міської ради Івано-Франківської області - С. Вербовський, заяв від мешканців громади стосовно [PERSON] до Дем`янівського старостинського округу не надходило (а.с.168). Згідно відповіді на адвокатський запит №0904/02 від 09.04.2024 р. адміністрація Рівненського ліцею №19 Рівненської міської ради зазначає, що [PERSON] навчався в початковій школі з 2006-2010 роки, регулярно відвідував школу та навчався на високому рівні. В школу приводила та забирала хлопця мама, цікавилася успішністю сина та відвідувала батьківські збори. З 5 по 7 клас заняття відвідував систематично, мама цікавилася успішністю та поведінкою сина, навчався на достатньому та високому рівні. Батько не цікавився шкільним життям сина, класний керівник з ним не знайома (а.с.43,70). Згідно відповіді на адвокатський запит №0904/05 від 09.04.2024 р. директор дитячо-юнацької спортивної школи №3 Рівненської міської ради - О.Мельник надає інформацію, що [PERSON] був зарахований в ДЮСШ №3 у 2008 році та відвідував заняття регулярно до 2013 року та виконував норматив ІІ спортивного розряду. Після отриманої травми у 2013 р. ДЮСШ №3 не відвідував. З 06.09.2013 р. по 26.09.2013 р. [PERSON] знаходився на стац.лікуванні в ортопедо-травматологічнму відділенгі РОДЛ (а.с.79), що стверджується виписками з ТзОВ «МДЦ Експерт» (а.с.80,81,160,163). Тренер спілкувалася тільки з мамою [PERSON] , яка постійно відвідувала постійно змагання та батьківські збори, батька [PERSON] ніколи не бачила (а.с.41,82). Згідно відповіді на адвокатський запит №0904/03 від 09.04.2024 р. керівництво Рівненського ліцею «Елітар» Рівенської міської ради надає інформацію, що [PERSON] навчався в даному ліцеї з 2013 по 2017 рік, регулярно відвідував навчальні заняття, дотримувався правил поведінки, закінчив здобуття повної загальної освіти із високим рівнем навчальних досягнень, за особливі досягнення в навчанні був нагороджений срібною медаллю. За період навчання батько [PERSON] жодного разу не проявляв інтересу щодо сина, не спілкувався з вчителями, класним керівником, не цікавився навчанням дитини, не займався його вихованням. Ніколи не підтримував контакт з керівництвом ліцею (а.с.44,83). Згідно договору про надання освітніх послуг укладеного між Національним університетом водного господарства природокористування та [PERSON] відповідач був студентом магістратури НУВГН та оплачував навчання, що підтверджується квитанціями про здійснення операцій (а.с.100,101,102,103). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (ст. 205 СК України). Непрацездатним вважається той із батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю. Тлумачення положень статті 202 СК України свідчить про те, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 N 3, судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Водночас, Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі N 301/160/17 зроблено правовий висновок про те, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому, до уваги має братися отримання батьками пенсії, одержаних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Зазначене також узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі N 6-3066цс15, та Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року при розгляді справи N 494/1682/15-ц, де вказано, що право на утримання повнолітньою дочкою, сином виникає у непрацездатних батьків за умови, що їхня заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. У постанові від 07.11.2018 у справі N 400/1621/16-ц (провадження N 61-18661св18) Верховним Судом зроблено висновок про те, що у разі, коли факт потреби матеріальної допомоги позивачем не доведено, таке виключає можливість застосування ч. 1 ст. 202 СК України та обов`язок відповідача утримувати свого непрацездатного батька. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Такий правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі N 212/1055/18-ц. Отже, сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто однією з головних обставин, яку має довести позивач у суді, є об`єктивна потреба в матеріальній допомозі. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів (заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи), які є меншими за прожитковий мінімум, встановлений законом. Згідно з діючим законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність установлено з 1 січня 2024 року у розмірі 2 361 грн. Згідно довідки про доходи пенсія позивача становить 2980 грн. (щомісячно) у розмірі, що відповідно є більшим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Не дивлячись на зазначена позивачем в позовній заяві про необхідність коштів для придбання ліків, яких йому не вистачає, останній в судовому засіданні зазначив, що на лікування він не витрачає грошей оскільки отримує ліки безкоштовно. Будь-яких доказів про його постійну потребу у сторонній допомозі, про його вкрай нужденне становище, як він зазначає у позовній заяві, суду не надано. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про потребу [PERSON] в матеріальній допомозі. Разом із тим суд зазначає, що при вирішенні даної категорії спору, врахуванню підлягають не тільки майновий стан повнолітніх дочки, сина, а й безпосередньо наявність визначених законодавством підстав, за яких повнолітні діти зобов`язані утримувати своїх батьків. При цьому, як зазначалось вище, доведення таких підстав покладається саме на позивача. Наявність у позивача ряду захворювань самі собою не можуть свідчити про його потребу в матеріальній допомозі. Оскільки позивачем не доведено та не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б обґрунтовано підтверджували існування в нього об`єктивної потреби в матеріальній допомозі, підстав для застосування положень ст. 202 СК України та задоволення заявлених позовних вимог суд не вбачає. З приводу ухилення позивачем від виконання батьківських обов`язків, необхідно зазначити, що виконання батьківських обов`язків не обмежується виключно сплатою мінімального розміру аліментів на дитину. Згідно з роз`ясненнями викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Пунктом 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду від 19 грудня 2008 року №20) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, показання свідка, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] дійсно ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню свого сина - [PERSON] . З огляду на вищевикладене, враховуючи що стороною позивача не надано суду належних доказів на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, крім того враховуючи що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню свого сина - [PERSON] , суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Outcome: dismissed