Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

31.05.2024 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 07 лютого 2002 року між нею, [PERSON] , і [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу її прізвище стало Полюжин. У шлюбі у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Спочатку їхнє сімейне життя у них з відповідачем складалося добре, вони проживали разом, будували спільні плани, займалися вихованням дітей. Але з часом їхні відносини погіршились через суперечливі погляди щодо виховання дітей та матеріального забезпечення сім`ї. Вони вже декілька років проживають окремо, не ведуть спільного господарства, між ними припинені шлюбні відносини, а тому вважає, що їхній шлюб носить лише формальний характер. Надання строку на примирення не виправить стан їхніх відносин, оскільки спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Ухвалою від 04.06.2024 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 30.07.2024. Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу. 30.07.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання поштової кореспонденції відповідачем. 31.07.2024 повернулась кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, така ним не отримувалась. Відправлення повернуто за зворотною адресою, причина повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою". Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а тому суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем ані клопотання про розгляд справи за участю сторін, ані відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Матеріалами справи встановлено, що 07 лютого 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, про що складено відповідний актовий запис №23 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі в сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] , (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] ( Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ) Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі є те, що між подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін.

Outcome: approved