Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що як стверджує 06.11.2013 між ними було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1667. Під час шлюбу у них народилися діти син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало те, що у них з відповідачкою різні погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникають спори та непорозуміння, конфліктні ситуації. Така негативна сімейна обстановка призвела до того, що він втратив почуття до відповідачки та не бажає продовжувати з нею сімейні стосунки. Їх шлюб існує лише формально, фактично ж між ними відсутні стосунки, як між дружиною та чоловіком. Дана ситуація негативно впливає на його психологічний стан та психологічний стан їх дітей. Просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою судді від 12.04.2024 відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження, запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз`яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, право пред`явити зустрічний позов. У встановлений ухвалою термін відповідачкою [PERSON] відзив на позовну заяву не подано, зустрічний позов не пред`явлено, від учасників справи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надійшло. Позивач [PERSON] надав заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в спрощеному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, однак конверти з повістками повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд вважає, що неотримання відповідачкою поштової кореспонденції, яка направлялася судом, свідчить про умисне неотримання документів. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року справа 755/17944/18, провадження № 61-185св23. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За вказаних обставин, суд, за правилами ст. 279 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.11.2013, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони дітей мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Однією сім`єю позивач та відповідачка не проживають. Позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Сімейні стосунки сторін не склались. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу, відповідачка в судове засідання не з`явилася та відзиву на позов не подала, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved