Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

30 січня 2004 року засобами поштового зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 27 червня 2015 року між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] було укладено угоду №200298587 щодо кредитування на умовах повернення, платності та строковості. Відповідно до змісту вказаного Договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти у розмірі 15\~400 грн з встановленим строком кредитування з 27 червня 2015 року по 26 червня 2018 року. У свою чергу, відповідач, як позичальник, зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений Договором строк та сплатити відсотки за користування кредитом. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) №GL16N618071, проведених 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», правонаступником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови Договору, а тому станом на 04 січня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за вказаною Угодою щодо кредитування становить - 45\~268, 36 грн, з яких: 14\~602, 25 грн заборгованість за кредитом; 30\~666, 11 грн заборгованість за відсотками. При цьому, у силу неналежного виконання останньою боргових зобов`язань кредитодавцю були завдані збитки, розмір яких позивач оцінює в сумі 24\~605, 42 грн, з яких: 4\~077, 83 грн 3% річних та 20\~527, 59 грн інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних коштів. З урахуванням викладеного, зважаючи на неможливість вирішення вказаного спору у позасудовому порядку, позивач просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за Договором №200298587 від 27 червня 2015 року у загальному розмірі 69\~873, 78 грн. Також наполягає на розподілі судових витрат. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 11 березня 2024 року, яке у подальшому з підстав неявки відповідача було відкладено на 05 квітня 2024 року. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2024 року, у зв`язку з визнанням обов`язкової явки представника позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання для надання особистих пояснень, розгляд справи було відкладено на 01 травня 2024 року. З підстав неявки представника позивача в судове засідання, яке призначене на 01 травня 2024 року, розгляд справи було відкладено на 23 травня 2024 року. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2024 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] , у зв`язку з цим, судовий розгляд справи було відкладено на 21 червня 2024 року та призначено в режимі відеоконференції. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 21 червня 2024 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] , у зв`язку з цим, судовий розгляд справи було відкладено на 15 липня 2024 року та призначено в режимі відеоконференції. У подальшому з підстав неявки сторони позивача на виклик суду на 15 липня 2024 року, судове засідання було відкладене на - 03 вересня 2024 року. 18 липня 2024 року, засобами електронного зв`язку, від директора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с. 204). Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 18 липня 2024 року директор ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» [PERSON] , використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся до суду із заявою про здійснення розгляду справи за відсутності представника товариства. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував (а.с. 204). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом використання поштового зв`язку, за адресою її зареєстрованого місця проживання (а.с. 220), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 202). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2015 року [PERSON] з метою укладення Договору про надання та використання платіжної картки ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» підписала відповідну Заяву (оферту) №200298587 (а.с. 15), відповідно до умов якої погодилася укласти з ними договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: відкрити на її ім`я поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку - гривня), що буде використовуватися в рамках Договору про Картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням Картки, з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на її ім`я платіжну картку, тип якої вказаний в ОП Заяви; для здійснення операцій за рахунком Картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку Картки, встановити їй ліміт, в межах якого вона має право здійснювати операції з використанням Картки за рахунок наданого Банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 Цивільного кодексу України кредитування Рахунку Картки; просила підключити послугу інтерет-банкінгу в рамках Договору про картку (п. 1, п. 1.1, п. 1.2, п. 1.3, п. 1.4 Заяви (оферти) №200298587). Підписанням заяви (оферти) №200298587 від 27 червня 2015 року [PERSON] погодилася з тим, що: складовою та невід`ємною частиною Договору про Картку будуть являтися Умови по картках та Тарифи по картках, з якими вона ознайомлена та повністю згодна, їх зміст розуміє, та положення яких зобов`язується неухильно дотримуватись, які розміщені Банком в місці, в якому було оформлено дану Заяву, та/або мережі інтернет на сайті Банку www.mban.kiev.ua та/або у відділеннях Банку; прийняттям (акцептом) Банком його Заяви (оферти) про укладення Договору про Картку будуть дії Банку по відкриттю йому Рахунку Картки; розмір ліміту буде встановлений Банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених ним Банку; строк дії ліміту під операції з Карткою буде відповідати строку дії Договору про Картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по картках); активація та використання ним картки буде здійснюватися відповідно до цієї заяви, а також до Умов по картках та Тарифів по Картках, що будуть діяти в Банку на момент активації (п. 1.5 Заяви (оферти) № №200298587). Аналогічним чином, 27 червня 2015 року [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів, відповідно до змісту якої просила ПАТ «Банк Михайлівський» відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні за № [NUMBER] , Анкету № 1564826 (а.с. 15), Довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum Cashback (неіменна)» (а.с. 17 зворот), Тарифи по продукту «Visa Platinum Cashback» (а.с. 20) та згоду на обробку її персональних даних (а.с. 21). За нормами ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Факт підписання [PERSON] вказаних вище документів останньою не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що 27 червня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] виникли договірні відносини кредитування, оскільки між ними було укладено відповідний Договір, відповідно до якого остання стала користувачем послуг даного банку. На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. Аналізуючи надані суду виписки по особовому рахунку, належному [PERSON] , за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року (а.с. 22-72, 74-136), суд констатує факт надходження останній у розпорядження кредитних коштів, їх відповідний подальший рух по рахунку та їх активне використання. У зв`язку з цим, ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» свої зобов`язання за вказаним Договором виконало у повному обсязі, адже перерахувало на належний відповідачу банківський рахунок обумовлену суму кредиту, надавши фактичну можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Проте, згідно з позицією позивача всупереч обумовленим умовам Договору [PERSON] не належно виконала взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки не здійснювала належного погашення кредитної заборгованості. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору кредитування відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які доводять наступні обставини. Відповідно до копії постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, яка 01 липня 2021 року набрало законної сили (а.с. 208-219), 20 липня 2020 року відбулось підписання договору №7_БМ відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» (за договором - банк) прав вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (за договором - новий кредитор) за результатами проведення публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведених 15 червня 2020 року (а.с. 206-207). Згідно з п. 2. вказаного договору новий кредитор у день настання відкладальної обставини відповідно до п. 16 цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами. Укладання договору купівлі-продажу майновий вимог проводилося після оплати кредитного портфелю за домовленою ціною, що підтверджується платіжним дорученням №25 від 09 липня 2020 року (а.с. 205 зворот). Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір №7_БМ щодо відступлення прав вимоги, укладені між первісним кредитодавцем ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та його правонаступником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» скасовані, відповідачем не надано. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права грошової вимоги до відповідача [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 45\~268, 36 грн за кредитним договором №200298587, укладеним 27 червня 2015 року з ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Розмір заявленої позивачем заборгованості доводиться долученими до матеріалів справи виписками по особовим рахункам [PERSON] за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року (а.с. 22-72, 74-136). Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору позики відповідач [PERSON] допустила порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надала, що свідчить про наявність вказаної позивачем заборгованості. Суд також бере до уваги, що відповідач не подала заперечень проти позову та не навела обставин на спростування правочину, укладеного з ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», правонаступником якого є позивач, та пред`явлені їй розрахунки заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У зв`язку з цим, оскільки на етапі судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останньою будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд погоджується з розрахунком, який наданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення пред`явлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за зазначеним Кредитним договором №200298587. Поза цим, суд бере до уваги, що відповідачем також заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних у сумі - 4\~077, 83 грн та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних коштів у сумі - 20\~527, 59 грн, та приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 04 січня 2021 року по 04 січня 2024 року, тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та підлягають стягненню за підрахунками суду у наступному розмірі: сума інфляційних втрат у розмірі 5\~988, 55 грн, нарахована за період з січня 2021 року по лютий 2022 року, включно, ((113,229х45\~268,36):100)- 45\~268,36) (що узгоджується з правовим висновком КГС у справі № 910/13071/19); та трьох відсотків річних у розмірі 1\~547, 81 грн ((45\~268,36х3%):365Х416) за період з 04 січня 2021 року по 24 лютого 2022 року. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить 52\~804, 72 грн, з яких: 45\~268, 36 грн заборгованість за кредитом (14\~602, 25 грн заборгованість за тілом кредиту; 30\~666, 11 грн заборгованість за відсотками), 5\~988, 55 грн - інфляційні втрати; та 1\~547, 81 грн - три відсотки річних. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2\~422, 40 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (75,57%, що становить 1\~830, 61 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial