Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

У грудні 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бугрім Олена Віталіївна про встановлення факту постійного не проживання на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що [INFO] померла її баба (з боку батька) [PERSON] , [INFO] . Після смерті баби залишилось наступне спадкове майно: \~земельна ділянка площею 7,4593 га, розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; \~земельна ділянка площею 0,4005 га, розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіт не складала. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є син (батько позивачки) [PERSON] та донька (тітка позивачки) [PERSON] [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини постійно не проживала разом із [PERSON] , відповідачами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Тобто [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] є такими, що не прийняли спадщину після смерті [PERSON] в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, виходячи з наступного. [PERSON] у 2008 році після продажу належного їй нерухомого майна, за згодою [PERSON] , відповідачів [PERSON] та [PERSON] , була зареєстрована та почала проживати разом з ними за адресою: [ADDRESS] . Приблизно у лютому 2012 року [PERSON] покинула зареєстроване місце проживання та більше там не з`являлась. Спочатку вона переїхала жити до своєї доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а згодом у серпні 2012 переїхала жити до позивачки за адресою: [ADDRESS] . У вересні 2012 року [PERSON] вирішила жити окремо та винайняла собі житло по [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] та позивачка [PERSON] приходили до [PERSON] 1-2 рази на тиждень та допомагали їй у побуті, здійснювали покупки продуктів та ліків. З липня 2015 року по 28.02.2016 (день смерті) [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . На переконання позивачки той факт, що [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини мали зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , не свідчить про те, що вони постійно проживали зі спадкодавцем. Батько позивачки [PERSON] на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем [PERSON] та не встиг подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері, а тому він вважається спадкоємцем, який помер після відкриття спадщини в межах шестимісячного строку та таким, який не встиг прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті його матері. Отже, до позивачки [PERSON] перейшло право на прийняття частки спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкової трансмісії за законом, у зв`язку з тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , не встиг її прийняти. 26.08.2016 позивачка [PERSON] подала до приватного нотаріуса Бугрім О.В. заяву про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Інша спадкоємиця [PERSON] (онука [PERSON] , донька [PERSON] , повнорідна сестра [PERSON] ) відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . Згідно зі спадковою справою № 30/2016 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняли [PERSON] (донька [PERSON] , спадкоємець першої черги за законом) та [PERSON] (онука [PERSON] , єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину в порядку спадкової трансмісії). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , не прийняли фактично спадщину після смерті [PERSON] в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини постійно не проживала разом із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Батько позивачки [PERSON] , який помер [INFO] , не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після її смерті, а тому він не прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] . Заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в загальні строки, які встановлені ч. 1 ст. 1270 ЦК України та спеціальні строки, які встановлені ч. 2 ст. 1276 ЦК України, відповідачі [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори не подавали. Розмір частки [PERSON] , як єдиного спадкоємця, яка прийняла спадщину за законом за спадковою трансмісією після смерті баби [PERSON] становить: \~1/2 частки земельної ділянки площею 7,4593 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, \~1/2 земельної ділянки площею 0,4005 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Бугрім О.В. № 141/02-31 від 21.02.2019 позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що не було надано документ, який підтверджує право власності померлої [PERSON] на вищевказані земельні ділянки. Крім того, [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді: \~1/3 частки на квартиру [ADDRESS] ; \~1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 22.03.2004 Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира за адресою: [ADDRESS] , набута [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в порядку приватизації. Враховуючи принцип рівності часток для кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, встановлений чинним законодавством, квартира належить кожному із власників у рівних частках по 1/3 частці нерухомості. Таким чином, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Право власності на буд. [ADDRESS] набуто [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Нєлєпіною Н.О. від 12.02.2007, зареєстрованого в реєстрі за № 839. Спірний будинок придбаний у період шлюбу [PERSON] з відповідачкою [PERSON] . Частки будинку, що є у спільній сумісній власності, виділено не було. Таким чином, враховуючи презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , інша 1/2 частка належить відповідачці [PERSON] . У грудні 2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно зі спадковою справою № 61/2016 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняли [PERSON] (донька [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька), [PERSON] (дружина [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка), [PERSON] (син [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька). Інша спадкоємиця [PERSON] (донька [PERSON] , повнорідна сестра [PERSON] ) відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . Розмір частки [PERSON] після смерті батька [PERSON] становить: \~1/4 частки житлового будинку [ADDRESS] , \~1/6 частки на квартиру [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Бугрім О.В. № 142/02-31 від 21.02.2019 позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що не було надано документ, який підтверджує право власності померлого [PERSON] на належне йому майно. Крім того, позивачка [PERSON] просить суд встановити факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини постійно не проживала разом із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення її майнового права на спадкування за законом в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] , зміна (збільшення) розміру часток, які належать до спадкування. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Не погоджуючись із позовними вимогами позивачки [PERSON] , відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачка вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції відповідачка зазначила, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є донька померлої [PERSON] та син [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є його донька [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,4593 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0,4005 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У листопаді 2007 року [PERSON] виявила бажання проживати з родиною [PERSON] , продала належне їй нерухоме майно та переїхала за адресою: [ADDRESS] , де проживала до 17.06.2008. Напередодні [PERSON] зателефонувала [PERSON] та поскаржилась, що у неї виник конфлікт з [PERSON] , просила її забрати. Зранку 17.06.2008 [PERSON] привіз матір разом з її речами до будинку [PERSON] , де вона постійно проживала до жовтня 2012 року. З жовтня 2012 року [PERSON] винаймала для матері квартиру [ADDRESS] . З жовтня 2013 року до квітня 2015 року матір проживала за адресою: [ADDRESS] . З 27.04.2015 по день смерті [PERSON] проживала окремо за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка зазначає, що з 17.06.2008 по день смерті [PERSON] перебувала на її утриманні, вона постійно піклувалась про матір, забезпечувала її харчами та ліками. [PERSON] слідкувала за станом здоров`я матері, а коли вона не могла самостійно вставати та пересуватись по квартирі, здійснювала догляд за нею, зверталась до сторонніх осіб за допомогою по догляду за матір`ю. [PERSON] мала ряд захворювань, у зв`язку з чим перебувала на диспансерному обліку та стаціонарному лікуванні, систематично відвідувала лікаря кардіолога та потребувала сторонньої допомоги. Похованням [PERSON] та його оплатою займалась лише [PERSON] . З огляду на вищевикладене, відповідачка [PERSON] заперечує проти задоволення позову [PERSON] про встановлення факту постійного не проживання на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. У відповіді на відзив позивачка [PERSON] доводи відповідачки [PERSON] , викладені у відповіді на відзив, визначені такими, що не відповідають дійсності, не підтверджені доказами та є вигадкою. Позивачка вважає, що відсутні правові підстави для усунення її від права на спадкування після смерті [PERSON] . У запереченнях на відповідь на відзив [PERSON] не погодилась із доводами відповіді на відзив, пославшись на ті ж обставини, які містяться у відзиві. Не погоджуючись із позовними вимогами [PERSON] , представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвокатом Вишняковою І.О., надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачі вважають позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. По-перше, позивачка зазначає, що за висновками Верховного Суду державна реєстрація особи у квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання за цією адресою реєстрації. Аналіз судової практики (постанова Верховного Суду у справі № 360/2312/16-ц від 11.03.2020, постанова Верховного Суду у справі № 569/15147/17 від 14.09.2020) свідчить про існування різного підходу до вирішення справ про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зокрема, що під постійним місцем проживання спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Померлі [PERSON] та [PERSON] є такими, що постійно проживали разом, що підтверджується спільним місцем їх реєстрації. [PERSON] є спадкоємцем, який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав, про що зазначила приватний нотаріус Бугрім О.В. у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 142/02-31 від 21.02.2019. Таким чином, у даному випадку спадкова трансмісія не відбувається, а тому у грудні 2016 року [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за померлим [PERSON] , до якої входить прийнята ним спадщина за померлою [PERSON] . По-друге, заявлені позовні\~вимоги [PERSON] не є способом захисту порушеного права, а навпаки цими вимогами позивачка порушує права [PERSON] та [PERSON] на отримання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за померлим [PERSON] . Вказані позовні вимоги фактично усувають [PERSON] та [PERSON] від права на спадщину, що є незаконним, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Оскільки підставами позову була відмова приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. видати свідоцтва про спадщину за законом, то суд не може усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадщину та визнати за позивачкою право на 1/2 частку спірних земельних ділянок. У відповіді на відзив позивачки [PERSON] доводи представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвоката Вишнякової І.О., викладені у відзиві на позовну заяву, визначені такими, що не можуть розглядатись в якості підстав для відмови в задоволенні позову з огляду на наступне. У відзиві відповідачі посилаються на практику Верховного Суду, однак вказані висновки потрібно розглядати із врахуванням повного змісту судового рішення. На переконання [PERSON] юридичний факт про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини постійно проживала разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підлягає встановленню при вирішенні даного спадкового спору. У березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Запорізького міського округу Бугрім О.В., [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування, який ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.03.2021 повернуто заявнику. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 24.05.2021 відмовлено в прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. про визнання права на спадкування в порядку спадкової трансмісії, визнання такою, що є єдиним спадкоємцем, визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 24.05.2021 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. про встановлення факту постійного не проживання на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування залишено без розгляду в частині позовної вимоги про встановлення факту постійного не проживання на час відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні 21.12.2023 позов підтримала у повному обсязі. Пояснила, що вона є дитиною від першого шлюбу [PERSON] . Бабуся [PERSON] підтримувала з ними стосунки. [PERSON] з позивачкою ніколи не спілкувалась, заперечувала проти її спілкування з бабусею. Першу квартиру для бабусі вони знайшли за адресою: [ADDRESS] . Коли бабуся туди переїхала, вона приходила до неї, допомагала у тому про що вона просила. Стосовно батька, то про допомогу її ніхто не просив. Представник позивачки [PERSON] , адвокат Білоконева А.В., у судовому засіданні 21.12.2023 позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у заявах позивачки по суті справи. Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Фельський С.Л., у судовому засіданні 21.12.2023 проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 21.12.2023 проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Пояснила, що після продажу квартири матері, доглядала матір тільки вона. Матір попросилась в неї жити. Вона прасувала, лікувала, готувала їжу. Вважає, що спадкоємцем після смерті матері на земельні ділянки є тільки вона. На час смерті матір проживала за адресою: [ADDRESS] , її доглядала [PERSON] . Для [PERSON] не мало значення де матір була зареєстрована. У 2017 році вона подавала позов, але за станом здоров`я залишила його без розгляду. Не пам`ятає з якими вимогами зверталась. На уточнююче питання представника позивачки відповіла, що позов був про встановлення факту проживання. Оригіналів правовстановлюючих документів вона не має. 17.06.2008 матір переїхала до неї за адресою: [ADDRESS] . Періодично матір їздила до [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , на 1-2 дні і поверталась. Так було до жовтня 2012 року. У жовтні вони з матір`ю посварились і та сказала, що хоче жити окремо. Матір поселилася до [PERSON] , вони проживали вдвох приблизно роки два. Потім [PERSON] почала хворіти і матір переїхала до [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , де прожила три чи чотири місяці. Потім вона переїхала до [PERSON] , де проживала до 30.04.2015. Потім [PERSON] винайняла матері квартиру за адресою: [ADDRESS] , де вона і проживала сама по день смерті. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 21.12.2023 проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Пояснив, що з 2007 року бабуся [PERSON] проживала разом з ними, потім захотіла переїхати до [PERSON] Переїхала вона у 2008 році. Де проживала бабуся потім не пам`ятає. З батьком позивачка не спілкувалась, батька не доглядала. На день смерті [PERSON] проживала по вул. Дослідна станція, він привозив туди батька два рази на його прохання. Бабуся жила сама. [PERSON] не доглядала за бабусею, тому їй потрібно відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/2 земельних ділянок. Батько прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Подати заяву до нотаріуса він не встиг, але прийняв спадщину за фактом постійного проживання з [PERSON] . Батько на момент смерті проживав на дачі у с.\~Григорівка. Відповідач з матір`ю [PERSON] постійно не проживали з [PERSON] . Відповідач та його матір не подавали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Документи на дачу в заставі, оскільки вони брали гроші у борг на лікування батька. Фактично будинок було продано, але вони не встигли це оформити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 21.12.2023 проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Пояснила, що [PERSON] жила у них за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] сильно хворів, [PERSON] було тяжко на це дивитись і вона переїхала жити до доньки [PERSON] на [ADDRESS] . Вони іноді їздили до неї. Чоловік був інвалідом третьої групи. [PERSON] участі в житті батька не приймала. [PERSON] коли розійшовся зі своєю дружиною у 90-х роках, то все залишив [PERSON] . Коли продали будинок, то бабуся роздала гроші двом онукам [PERSON] та [PERSON] . На момент смерті [PERSON] вона проживала сама, доглядала за нею [PERSON] . Відповідачка [PERSON] з [PERSON] не проживала, її син [PERSON] також з нею не проживав. Вважає, що [PERSON] не встиг прийняти спадщину. Чоловік відповідачки помер у [ADDRESS] , це дача. Після лікарні він попросився на дачу, там він був приблизно півтора місяця. До переїзду на дачу він 2 місяці перебував в реанімації, потім лежав в кардіології. В лікарню він потрапив коли проживав у [ADDRESS] , це адреса його постійного проживання. Документи на квартиру та будинок знаходяться у неї. Документів на земельну ділянку вона не має. Вона має квартиру по [ADDRESS] , яку вона купила за свій спадок. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи 26.08.2024 сторони та їх представники до суду не з`явились. У заяві від 03.07.2024 [PERSON] просила закінчити розгляд справи за відсутності позивачки та її представника. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи третя особа, приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Бугрім О.В., у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Допитана у судовому засіданні 14.02.2024 свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її кумою, її чоловік був хресним батьком її дитини. Бабусю позивачки вона знає, оскільки та раніше працювала разом з її мамою. З [PERSON] в дитинстві вони часто ходили до її бабусі. З [PERSON] вони знайомі з десятирічного віку. Бабуся продала будинок на [ADDRESS] та переїхала жити до свого сина, це було після 2005 року. [PERSON] спілкувалась з бабусею і батьком, у тому числі і при ній. Після 2012 року бабуся почала жити на вул. Дослідна станція. У 2015 році вона бачила її на лавочці біля під`їзду 78 чи 76 будинку, де бабуся проживала, та спілкувалась з іншими бабусями. Було таке, що [PERSON] просила її посидіти з дитиною, щоб вона віднесла сніданок чи обід бабусі, це було восени 2015 року. [PERSON] проживала по вул. Дослідна станція одна у 2015 році. Вона спілкувалась з подругою бабусі [PERSON] . Від неї та [PERSON] свідок знає, що у 2015 році [PERSON] проживала одна. Свідок проживає по вул. Дослідна станція з 1992 року. До бабусі ходила також [PERSON] . У 2015 році вони з [PERSON] ходили до бабусі в одне і те ж місце, приблизно два рази на тиждень. Свідок зазвичай гуляла на дитячому майданчику, до бабусі не ходила. Приблизно до 2005-2006 років бабуся проживала у приватному секторі, а у 2015 році вона проживала у квартирі. У період з 2010 по 2014 роки не знає де проживала [PERSON] , але [PERSON] спілкувалася із нею, про це їй казали сама [PERSON] , її колишній чоловік та матір [PERSON] . Свідок не була очевидцем спілкування [PERSON] із бабусею у період з 2010 по 2014 роки. У цей період відносини з [PERSON] у неї були такі ж самі, вона також залишала у неї дитину під приводом необхідності відвідування бабусі. Допитана у судовому засіданні 14.02.2024 свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] , вони дружать більше 20 років. З [PERSON] також була знайома, це бабуся [PERSON] . Спочатку [PERSON] жила у приватному будинку, а потім у будинку [ADDRESS] . Влітку 2015 року вони разом із [PERSON] ходили на дачу. Бабуся мешкала одна. [PERSON] залишала на свідка дитину і ходила провідувати бабусю, казала, що та мешкає одна. Начебто бабусю забирав до себе жити хтось із її дітей, а потім вона вже проживала у 78 будинку. [PERSON] ходила до бабусі приблизно два рази на тиждень. Про те, що бабуся лежала у лікарні, [PERSON] не казала. Десь з 2000 року свідок проживала на вул. Дослідна станція. До бабусі [PERSON] ходила у 2015 році. Бабуся начебто померла у лютому 2016 року. [PERSON] перестала ходити до бабусі через конфлікт. Коли свідок гуляла з [PERSON] , то вона ходила до бабусі. Свідок не заходила в будинок до бабусі. Де саме проживала [PERSON] у період з 2010 по 2014 роки свідку невідомо. З якого часу [PERSON] почала проживати у буд. [ADDRESS] станція не знає. [PERSON] відвідувала [PERSON] з квітня до кінця літа 2015 року. У період з вересня по грудень 2015 року [PERSON] очевидцем відвідування [PERSON] своєї бабусі не була. Свідок бачилась з [PERSON] у період з квітня до кінця літа 2015 року майже кожного дня. Вони або гуляли з дитиною [PERSON] , або ходили на дачу. Бувало, що [PERSON] гуляла з ними і зі своїми дітьми. [PERSON] гуляла з ними 3-4 рази на тиждень. Навесні 2015 року [PERSON] казала, що бабуся живе у 78 будинку. У період з квітня-травня вона майже кожного дня бачила [PERSON] , яка сиділа біля під`їзду. Поки [PERSON] носила бабусі їжу, вони гуляли на майданчику. До бабусі [PERSON] ходила 2-3 рази, коли саме свідок не пам`ятає. Влітку 2014 свідок не знає чи відвідувала [PERSON] бабусю. Взимку це було декілька разів, на початку чи в кінці року вона не пам`ятає, за яким саме місцем проживання не знає. На уточнююче запитання свідок відповіла, що з січня по березень вона не була очевидцем відвідування [PERSON] бабусі. Свідок зазначила, що конфлікт у [PERSON] з бабусею виник через те, що начебто [PERSON] викрала її пенсійне посвідчення. Допитана у судовому засіданні 06.03.2024 свідок [PERSON] пояснила, що зі сторонами по справі вона знайома. З [PERSON] знайома з 1970 року, вона проживала за трьома різними адресами, квартири їй шукала її дочка [PERSON] . Остання квартира знаходилась на першому поверсі [ADDRESS] . За [PERSON] доглядала її донька [PERSON] . [PERSON] дуже хворіла, свідок ходила до неї додому, вона проживала одна. Свідку невідомо де проживала [PERSON] після того, як вона продала квартиру. [PERSON] у [PERSON] вона ніколи не бачила. Скільки [PERSON] жила у буд. 78 не пам`ятає. Коли саме [PERSON] захворіла не пам`ятає, але захворіла сильно і вже не піднімалась, це було у цій квартирі. [PERSON] вчилась із онукою свідка. [PERSON] проживає по вул. Дослідна станція. Свідок бачила, що [PERSON] ходить до бабусі, коли дівчата ще були малі. З [PERSON] свідок дружила. [PERSON] не сиділа на лавочках, вона це не любила. На думку свідка [PERSON] жила в останній квартирі менше року. Вона часто ходила до неї в гості, десь один, два чи три рази на тиждень. Вона ходила до неї з подругою [PERSON] . Дочку [PERSON] [PERSON] бачила у неї в квартирі. [PERSON] казала, що [PERSON] приходила до неї кожен день. Свідок пояснила, що [PERSON] вона все життя називала [PERSON] . До цього [PERSON] проживала у квартирі в одноповерховому будинку. Жила вона сама в одній половині, в іншій жила хазяйка. Свідок не пам`ятає чи жила [PERSON] не на вул. Дослідна станція. Допитана у судовому засіданні 06.03.2024 свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її подруга. Інших сторін по справі знає як родичів [PERSON] . Вони раніше були сусідами з [PERSON] та [PERSON] . У 2014 році [PERSON] попросила її, щоб вона доглядала за [PERSON] , просила кормити. Свідок приходила кожен день, кормила її, давала ліки. До [PERSON] приходили [PERSON] , [PERSON] , баба [PERSON] (свідок вказує на свідка [PERSON] ), вони часто провідували її, грали в карти. Альони Носаль свідок у бабусі жодного разу не бачила. [PERSON] при свідку і померла. Коли приходила [PERSON] , то вони разом її купали, водили в туалет. Свідок опікувалась [PERSON] місяця два. Останній місяць вона була там кожен день, до цього рідше. [PERSON] жила і у Налєсної, і у [PERSON] . В останньому місці [PERSON] жила одна. Від бабусі вона не чула, що [PERSON] приносила їй їжу. Не бачила ніколи щоб бабуся сиділа на лавочці. Свідок годувала бабусю їжею, яку готувала [PERSON] , давала їй ліки, які також давала [PERSON] . [PERSON] жила у буд. [ADDRESS] на першому поверсі, з якого часу свідок не знає. [PERSON] померла у 2015 році, місяць не пам`ятає, було холодно. В останні два місця [PERSON] говорила, що треба подзвонити [PERSON] , але [PERSON] не відповідала. При свідку [PERSON] [PERSON] не дзвонила. Від бабусь свідок знає, що [PERSON] мила вікна [PERSON] за гроші, це було коли [PERSON] жила у 78 будинку. На думку свідка [PERSON] прожила у 78 будинку близько року, можливо вона це чула від [PERSON] . Коли свідок почала ходити до [PERSON] , то вона на вулицю вже не виходила. Їй було тяжко вставати і навіть тяжко сидіти. Останній місяць вона приходила до [PERSON] о 8 ранку, була там години до 11, потім поверталась на обід та залишалась до 14-15 години, після чого йшла додому. Знову приходила о 16:30-17 год. Була там приблизно до 19 години. [PERSON] приходила в різний час, вона приносила їжу десь через день. Свідок жодного разу не бачила [PERSON] у квартирі в будинку [ADDRESS] . Про необхідність зателефонувати [PERSON] згадувала один чи два рази. Прибиранням в квартирі займалась свідок. [PERSON] могла прийти і сказати: « [PERSON] я поприбираю». Свідок доглядала за [PERSON] за гроші. Допитана у судовому засіданні 06.03.2024 свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] жила у неї на квартирі десь у 2014 році. [PERSON] приходила, привозила ліки, купувала продукти, брала прасувати одяг та постіль. Коли [PERSON] проживала у свідка, то вона казала, що [PERSON] декілька разів приходила. Коли бабуся виїжджала, то [PERSON] з чоловіком приїжджали допомагати. Вона прожила у свідка місяців п`ять [PERSON] в одній кімнаті, а свідок в іншій. [PERSON] спілкувалась по телефону, більше знаходилась вдома. Вона навіть у дворі не сиділа, в основному була вдома. Де саме [PERSON] проживала перед смертю їй невідомо. Після неї [PERSON] проживала у жінки, яка вже померла. Ця жінка казала, що [PERSON] привозила продукти. Свідок знайома з [PERSON] , вона також доглядала за [PERSON] . Після 2014 року [PERSON] вона не бачила. У свідка вона проживала десь з грудня 2013 року приблизно до квітня 2014 року. Це було за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] попросилась до неї на місяць-два. До них ніхто з її подруг не приходив. Свідок називала [PERSON] [PERSON] , хоча за паспортом вона [PERSON] . Допитана у судовому засіданні 08.05.2024 свідок [PERSON] пояснила, що вона є заступником директора 6 міської лікарні. Свідок знайома з [PERSON] , оскільки її матір лікувалась у неї як у кардіолога. [PERSON] лікувалась у неї у стаціонарі в кардіологічному відділенні. До [PERSON] приходили родичі, купували ліки, спілкувались з персоналом лікарні, цікавились її станом. Під родичами свідок має на увазі [PERSON] , вона спілкувалась лише з нею. Свідок почала працювати десь з початку двохтисячних років. У шостій лікарні працює з 2017 року, до цього працювала в Комунарській лікарні. Приблизно у 2015-2016 роках [PERSON] була у важкому стані. Коли свідок востаннє бачила [PERSON] , у неї була прогресуюча серцева недостатність. Вона майже не могла обслуговувати себе, мала задишку, потребувала постійного прийняття ліків. Останній раз свідок бачила її вдома, вона була нетранспортабельна. Виїжджали до [PERSON] в приватний сектор у Космічному мікрорайоні. Свідок не пам`ятає чи проживав хтось із нею. На стаціонарному лікуванні [PERSON] була десь з 2004 по 2005 роки та до 2016 року лікувалась приблизно один чи два рази на рік. Свідок підтвердила, що вона особисто складала епікриз, який знаходиться на арк. 12 в другому томі даної цивільної справи. Довідка, яка знаходиться на звороті арк. 14 у другому томі даної цивільної справи була складена свідком, коли вона востаннє бачила [PERSON] , огляд проводився у неї вдома. Свідок не пам`ятає коли в останній раз вона оглядала [PERSON] в лікарні. Вдома у [PERSON] вона була мабуть у грудні 2015 року. Допитаний у судовому засіданні 24.06.2024 свідок [PERSON] пояснив, що Носаль Олену він бачив на вулиці коли перевозив речі [PERSON] від сусідки у квартиру в будинку [ADDRESS] . В квартирі [PERSON] жила сама. У сусідки вона проживала десь тиждень. Дідуся у цей час вже не було в живих. У свідка була машина, тому [PERSON] просила його перевезти речі, це було десь у період з 2015 по 2020 роки. Коли [PERSON] жила вдома, то він був у неї кожен день. На той час свідок вчився в технікумі та кожен день до неї заходив. [PERSON] знає як бабу [PERSON] , його дідусь жив разом із нею. Свідок знає її десь років з десяти, вона тоді жила у будинку на чотирьох господарів. Свідок не пам`ятає до якого часу [PERSON] там жила та коли вона померла. Знає, що вона переїхала спочатку на орендовану квартиру, а потім роки 3 проживала у [PERSON] . Де вона проживала після цього свідок не знає. Перед смертю бачив її десь 2 рази за останні півроку, вона проживала у [PERSON] . Одного разу бабуся плакала біля магазину, казала, що онука не пускала її додому. Тоді вона проживала у будинку на 4 господарів. Про смерть бабусі дізнався від [PERSON] , це було від місяця до двох після її смерті. Коли бачив [PERSON] востаннє, то вона могла ходити. Бабусю бачив щодня у період з 2003 по 2007 роки, він тоді жив у смт Балабине та навчався у технікумі. Заходив до неї коли йшов на навчання чи йшов з навчання. Не пам`ятає коли бачив її останній раз. Коли саме вона померла сказати не може. Свідок зазначив, що через черепно-мозкову травму він погано тримає в пам`яті цифри та дати. Позивачку [PERSON] свідок бачив колись на вул. Дослідна станція у період з 2003 по 2007 роки, коли ходив до технікуму. Свідок бачив її може раз на місяць, він не знав тоді хто це. У [PERSON] свідок позивачку не бачив. Крім [PERSON] родичів бабусі свідок не знає. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування за законом (спадкова трансмісія) після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] , суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00028842399 від 09.12.2020, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42, т. 1). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.06.1984, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 35, т. 1). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.08.2005 Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 36, т. 1). Таким чином, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та онукою [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 09.12.2020 Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 1609 (а.с. 41, т. 1). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,4593 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0,4005 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність земельних ділянок [PERSON] підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ-2302943662017 від 15.03.2017 (а.с. 48-50, т. 1), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ-2302938152017 від 14.03.2017 (а.с. 52-54, т. 1), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 236987101 від 15.12.2020 (а.с. 51, т. 1) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~236979924 від 15.12.2020 (а.с. 55, т. 1). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 7,4593 га, кадастровий номер 2322187900:01:002:2020, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Укрспецекспертиза» встановлено ринкову вартість земельної ділянки в розмірі 922715,00 грн. (а.с. 70-82, т. 1). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,4005 га, кадастровий номер 2322187900:01:002:2130, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Укрспецекспертиза» встановлено ринкову вартість земельної ділянки в розмірі 49542,00 грн. (а.с. 83-96, т. 1). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 25.08.2016 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] помер [INFO] у віці 59 років, актовий запис № 777 (а.с. 43, т. 1). За змістом витягу зі Спадкового реєстру № 51271070 від 19.03.2018 встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Бугрім О.В. заведено спадкову справу № 30/2016 (а.с. 44, т. 1). На виконання ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 24.05.2021 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. надано засвідчену належним чином копію спадкової справи № 30/2016, відкритої після померлої [INFO] [PERSON] . Матеріали спадкової справи № 30/2016 місять заяву [PERSON] від 09.08.2016, зареєстровану за № 78, про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 126, т. 2). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 18.05.2016 Орджонікідзевським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 133, т. 2). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13.10.1979 Комунарським відділом РАГС м. Запоріжжя, після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (оборот а.с. 133, т.\~2). Отже, [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, матеріали спадкової справи № 30/2016 місять заяву [PERSON] від 26.08.2016, зареєстровану за № 84, про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Заява вмотивована тим, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке вона приймає за законом, оскільки її батько, син спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] . Заявниця зазначає, що крім неї є інші спадкоємці за законом, а саме: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 140, т. 2). Відповідно до заяви [PERSON] від 26.08.2016, зареєстрованої за № 85, заявниця відмовилась від спадщини, яка залишилась після її померлої [INFO] бабусі [PERSON] , на користь [PERSON] (оборот а.с. 140, т. 2). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.11.1980 Комунарським відділом РАГС м. Запоріжжя, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40, т. 1). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.02.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради, після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 40, т.\~1). Таким чином, [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . 21.02.2019 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] . За змістом заяви до складу спадкового майна входить: частка земельної ділянки площею 7,4593\~га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020 та частка земельної ділянки площею 0,4005 га, розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, (а.с. 148, т.\~2). 21.02.2019\~приватним нотаріусом\~Запорізького міського\~нотаріального округу\~Бугрім О.В.\~винесено постанову\~№ 141/02-31\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~ [PERSON] \~у видачі\~свідоцтв про\~право на\~спадщину за\~законом після\~померлої [INFO] \~ [PERSON] \~наземельну ділянку площею 7,4593\~га, розташовану за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020 та земельну ділянку площею 0,4005 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, оскільки нотаріусу не було надано документи, що підтверджують право власності [PERSON] на вказані земельні ділянки (а.с. 68, т. 1). Крім того,\~21.02.2019\~приватним нотаріусом\~Запорізького міського\~нотаріального округу\~Бугрім О.В.\~винесено постанову\~№ 142/02-31\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~ [PERSON] \~у видачі\~свідоцтв про\~право на\~спадщину за\~законом після\~померлого [INFO] \~ [PERSON] \~на належну\~йому частку\~у праві\~спільної сумісної\~власності на\~квартиру [ADDRESS] ,\~на 1/2\~частку житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~а також\~на частку\~земельноїділянки площею 7,4593 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020 та частку земельної ділянки площею 0,4005 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки нотаріусу не було надано документи, що підтверджують право власності [PERSON] на вказане майно (а.с. 69, т. 1). За змістом вказаної постанови [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , померлої [INFO] , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на\~прийняття спадщини\~у цьому\~випадку здійснюється\~на загальних\~підставах протягом\~строку,\~що залишився.\~Якщо строк,\~що залишився,\~менший як\~три місяці,\~він подовжується\~до трьох\~місяців (ст. 1276 ЦК України). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Так, ч. 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 у справі №\~572/1774/20. У постанові від 21.10.2020 у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) Верховний Суд вказав, що ч. 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом відповіді на запит № 04-07/3/23683 від 17.11.2017, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , з 14.07.1994 по день смерті (помер [INFO] ). На момент смерті з ним були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] (а.с. 46, т. 1). За змістом відповіді на запит № 04-07/3/23684 від 17.11.2017, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, за адресою: [ADDRESS] , відомості щодо реєстрації та зняття з реєстрації [PERSON] відсутні (а.с. 47, т. 1). За змістом акту про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 25.12.2020, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали даний акт про те, що [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дійсно фактично проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з липня 2015 року по 28.02.2016 (а.с. 56, т. 1). За змістом акту про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 25.12.2020, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали даний акт про те, що [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дійсно фактично проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з липня 2015 року по 28.02.2016 (а.с. 57, т. 1). Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт тривалого непроживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Так, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] після 2005 року продала будинок на [ADDRESS] та переїхала жити до свого сина. Після 2012 року [PERSON] почала жити на вул. Дослідна станція. У 2015 році вона бачила її на лавочці біля під`їзду 78 чи 76 будинку, вона там проживала одна. Свідок [PERSON] пояснила, що у 2015 році [PERSON] проживала в будинку [ADDRESS] . Бабуся мешкала одна, померла у лютому 2016 року. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживала за трьома різними адресами, квартири їй шукала її дочка [PERSON] . Остання квартира знаходилась на першому поверсі [ADDRESS] . [PERSON] дуже хворіла, свідок ходила до неї додому, вона проживала одна. Свідок [PERSON] пояснила, що з 2014 року доглядала за [PERSON] , вона жила у буд. [ADDRESS] на першому поверсі. [PERSON] померла у 2016 році. Свідок [PERSON] пояснила, що у період з грудня 2013 року приблизно до квітня 2014 року, [PERSON] проживала разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Отже, судом встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , як [PERSON] , так і [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Водночас фактичне місце проживання [PERSON] було іншим. Останні роки свого життя [PERSON] не проживала з сином за адресою реєстрації, а проживала за іншими адресами. Суд констатує, що місце реєстрації спадкодавця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не може вважатися її місцем проживання. Як наслідок, немає підстав вважати, що [PERSON] відповідно до ч. 3 ст.\~1268 ЦК України прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері, адже матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували, що він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за місцем відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] він теж не звертався. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 01.09.2021 (справа № 720/2683/19) спадкова трансмісія це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю. До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента. Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансміссарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки. Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансміссара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті. Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3)\~смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвокат Вишнякова\~І.О., дійшла помилкового висновку у відзиві на позовну заяву про те, що у даному випадку спадкова трансмісія не відбувається. Посилання адвоката Вишнякової І.О. у відзиві на постанову Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 360/2312/16-ц, де зазначено про те, що реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини», є помилковим, оскільки висновок суду касаційної інстанції у даній справі стосується правовідносин та обставин, які відрізняються від тих, що є предметом розгляду в цій справі, де достеменно встановлено, що спадкоємець постійно не проживав із спадкодавцем на час його смерті. Не може суд погодитись й з твердженням представника відповідачів, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за померлим [PERSON] у вигляді часток земельних ділянок, яка прийнята ним за померлою [PERSON] , оскільки заяв про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , в загальні строки встановлені ч. 1 ст. 1270 ЦК України та в спеціальні строки встановлені ст. 1276 ЦК України, відповідачі [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори не подавали. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного спадкоємця за законом є рівними. Таким чином, частка спадщини після смерті [PERSON] у відповідачки [PERSON] складає 1/2, відповідно право на прийняття іншої 1/2 частки спадщини, яку у зв`язку зі смертю не встиг прийняти [PERSON] , який помер [INFO] , переходить до його спадкоємця за законом за спадковою трансмісією [PERSON] . Таким чином, частка спадщини після смерті [PERSON] у позивачки [PERSON] складає 1/2 частки земельної ділянки площею 7,4593 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 1/2 земельної ділянки площею 0,4005 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/4 частку житлового будинку та 1/6 частку на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , суд виходить з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 22.03.2004 заступником голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 60, т. 1). Аналогічні відомості містяться й у Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3821350 від 10.06.2004 (оборот а.с. 60, т. 1) та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 237006083 від 15.12.2020 (а.с. 61, т. 1). 02.11.1990 Жовтневим відділом РАГС м. Запоріжжя зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №\~415, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02.11.1990 Жовтневим відділом РАГС м. Запоріжжя (оборот а.с. 162, т. 2). Отже, [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.12.1990 Жовтневим відділом РАГС м. Запоріжжя, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (оборот а.с. 164, т.\~2). Таким чином, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до звіту про незалежну оцінку житлової трикімнатної квартири [ADDRESS] , суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Борк Сервіс плюс» встановлено ринкову вартість житлової квартири в розмірі 747934,00 грн. (а.с. 120-142, т. 1). Як видно з договору купівлі-продажу від 20.02.2007, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Нєлєпіною\~Н.О. від 12.02.2007, зареєстрованого в реєстрі за № 839, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 66, т. 1). Дана обставина підтверджується також і витягом з Державного реєстру правочинів № 3555402 від 12.02.2007 (а.с. 65, т. 1), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13795268 від 05.03.2007 (оборот а.с. 65, т. 1) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 236995311 від 15.12.2020 (а.с. 67, т. 1). Відповідно до звіту про незалежну оцінку житлового будинку загальною площею 44 кв. м., житловою площею 22,2 кв. м. з господарчими спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Борк Сервіс плюс» встановлено ринкову вартість житлового будинку в розмірі 92068,00 грн. (а.с. 97-119, т. 1). За змістом витягу зі Спадкового реєстру № 51270760 від 19.03.2018 встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Бугрім О.В. заведено спадкову справу № 61/2016 (а.с. 45, т. 1). На виконання ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 24.05.2021 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. надано засвідчену належним чином копію спадкової справи №61/2016, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] . Матеріали спадкової справи № 61/2016 місять заяву [PERSON] від 26.12.2016, зареєстровану за № 145, про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Заявниця зазначає, що крім неї є інші спадкоємці за законом, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 150, т. 2). Відповідно до заяви [PERSON] від 26.12.2016, зареєстрованої за № 146, заявниця відмовилась від спадщини, яка залишилась після її померлого [INFO] батька [PERSON] , на користь [PERSON] (оборот а.с. 150, т. 2). Крім того, матеріали спадкової справи № 61/2016 місять заяву [PERSON] від 20.01.2017, зареєстровану за № 6, про відмову від спадщини, яка залишилась після її померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , на користь [PERSON] (а.с. 151, т.\~2). Відповідно до заяви [PERSON] від 20.01.2017, зареєстрованої за № 7, заявник приймає за законом спадкове майно, яке залишилося після смерті його померлого [INFO] батька [PERSON] . Він зазначає, що крім нього є інші спадкоємці за законом, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (оборот а.с. 151, т. 2). 21.02.2019 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . За змістом заяви до складу спадкового майна входить: частка квартири [ADDRESS] ; частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; частка земельної ділянки площею 7,4593\~га, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020 та частка земельної ділянки площею 0,4005 га, розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, (а.с. 169, т.\~2). 21.02.2019\~приватним нотаріусом\~Запорізького міського\~нотаріального округу\~Бугрім О.В.\~винесено постанову\~№ 142/02-31\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~ [PERSON] \~у видачі\~свідоцтв про\~право на\~спадщину за\~законом після\~померлого [INFO] \~ [PERSON] \~на належну\~йому частку\~у праві\~спільної сумісної\~власності на\~квартиру [ADDRESS] ,\~на 1/2\~частку житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~частку земельноїділянки площею 7,4593 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2020 та частку земельної ділянки площею 0,4005 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Новоолександрівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187900:01:002:2130, після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки нотаріусу не було надано документи, що підтверджують право власності [PERSON] та [PERSON] на вказане майно (а.с. 69, т. 1). Таким чином, розмір частки спадщини [PERSON] після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , складає: 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (з урахуванням частки від якої відмовилась [PERSON] на користь [PERSON] ); 1/6 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (з урахуванням частки від якої відмовилась [PERSON] на користь [PERSON] ). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що право позивачки [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку, оскільки їй відмовлено нотаріусом в оформленні права на спадщину. За таких обставин вимоги позивачки про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (спадкова трансмісія) та [PERSON] права власності на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд враховує обґрунтованість доводів позивачки щодо відсутності у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивачки підлягає сплачений [PERSON] судовий збір у сумі 6338,02 грн. При цьому суд здійснює розподіл судових витрат з урахуванням того за якими позовними вимогами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були відповідачами. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved