Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

У червні 2024 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) за несплату аліментів у розмірі 120457,25 грн. за період з жовтня 2021 року по 01 травня 2024 року. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з червня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 лютого 2014 року та від якого народилась донька [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі частини від його доходу. 16 січня 2018 року відкрито виконавче провадження з примусового стягнення аліментів з відповідача на її користь. Після розірвання шлюбу, відповідач ні у добровільному, ні у примусовому порядку аліменти на утримання дитини не платив, при цьому є працездатним, інших дітей або утриманців не має. Відповідач зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання дитини не виконує не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 19 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі на адресу суду не надходило. Відзиву надано не було. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27 червня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 27 червня 2009 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 268 від 27 червня 2009 року. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.13). Від шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 23 грудня 2009 року Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1134 від 23 грудня 2009 року (а.с.10). Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 27 лютого 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 10 березня 2014 року (а.с.14). Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 27 лютого 2014 року з [PERSON] стягнуто щомісячно аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % від щомісячного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 січня 2014 року до повноліття дитині (а.с.16). [PERSON] 05 травня 2023 року уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 05 травня 2023 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 246 від 05 травня 2023 року. Після реєстрації шлюбі змінила прізвище на " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.9). Постановою старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 16 січня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 212/295/14-ц, виданого 27 березня 2014 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу про стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.20). З довідки-розрахунку заборгованості Дзержинського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що [PERSON] за період з 01 жовтня 2021 року по 30 квітня 2024 року має заборгованість по аліментах у розмірі 120457,25 грн (а.с.18-19). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК). Згідно з ч.3 ст.195 СК розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. При цьому, незалежно від моменту пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання до виконавчої служби, відповідач зобов`язаний виконувати це рішення. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зокрема, законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірі в пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 % До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосуванням судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася за незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної? ? палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідно до п.п.3, 4 ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями майнового характеру боржник зобов`язаний подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини. В ході судового розгляду справи відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами поважності причин невиконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження, а також відсутності його вини у невиконанні судового рішення зі сплати аліментів на дитину. В даному випадку, суд вважає, що будучи обізнаним про судове рішення про стягнення аліментів від 27 лютого 2014 року, відповідач повинен був вчиняти дії, пов`язані з його виконанням, контролювати його виконання, оскільки, його дитина повинна мати належні та достатні засоби для існування. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку із чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК. Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка підтверджується розрахунком, наданим державним виконавцем, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати у вигляді пені. Позивачем наведений детальний помісячний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2021 року по травень 2024 року, виходячи з формули: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. Перевіривши наведений розрахунок, який не спростований відповідачем, суд погоджується з ним і вважає, що загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 543651,05 грн. Проте, враховуючи вимоги ч.1 ст.196 СК України щодо обмеження можливого розміру пені, що підлягає стягненню не більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенні і слід стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 120457,25 грн, що дорівнює 100% розміру самої заборгованості по аліментам. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved