Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, згідно якого просить стягнути [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, а саме 10000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та спільно проживали однією сім`єю з 2017 року. Від шлюбу у сторін народились: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Оскільки, сімейні фактично стосунки припинились, позивач вимушена самостійно нести всі витрати по утриманню дітей. Крім того, позивач вказує, що ніяких прибутків не отримує, а тому потребує матеріальної підтримки, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь на її утримання 4 0000,00 грн. щомісячно і до досягнення донькою трирічного віку. Також просить здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. 17 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі, з урахуванням положень ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. 28.03.2023 р. у справі постановлено заочне рішення, яким заявлені [PERSON] вимоги задоволено частково. В подальшому, 31.01.2024 р. заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2023 р. скасовано за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, її представник у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю де зазначено, що позивач підтримує заявлені вимоги в повному обсязі та просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Представник позивача також надав додаткові письмові пояснення. Зазначив, що у лютому 2022 р. з початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України [PERSON] разом з донькою та сином виїхала за межі держави з метою захисту свого життя та життя неповнолітніх дітей. Проживають на території Республіки Франція. Позивач вважає, що обгрунтованою є необхідність аліментів у розмірі 5 000,00 грн. для однієї дитини. Така сума відповідає основним витратам, необхідним для забезпечення належного рівня життя і розвитку дитини. Так, відповідач в серпні 2024 р. здійснив переведення позивачу 10 000,00 грн. на утримання дітей з коментарем «Аліменти», тим самим підтвердив, що має змогу та погоджується з заявленим розміром аліментів і ця сума не є надмірною. Представник відповідача також звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю. Вказала, що [PERSON] заявлені вимоги визнає частково - на рівні 3 000,00 грн. на дитину. Щодо вимог стягнення грошових коштів на позивача заперечує у зв`язку із відсутністю коштів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, дійшов до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як свідчать матеріали справи [PERSON] та [PERSON] , починаючи з жовтня 2017 р. перебували у шлюбних відносинах. У сторін [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучено до матеріалів справи. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач зазначає, що шлюбно-сімейні відносини припинені, діти проживають разом із матір`ю. Дані обставини не заперечуються представником відповідача. Не заперечується стороною відповідача і обов`язок батька утримувати неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує , зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Матеріали справи містять докази того, що на утриманні [PERSON] перебуває неповнолітня дитина - [PERSON] (копія судового наказу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.2020 р. наявна в матеріалах справи). Також наявні докази, які підтверджують, що відповідачу на праві приватної власності належить 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] працевлаштований у 2022 р. в ТОВ «Оріон» та, як свідчить довідка форми ОК-5 Пенсійного Фонду України, щомісячний дохід відповідача коливається від 6 500,00 грн. до 11 253,00 грн. Так, надані представником позивача докази доводять, що в серпні 2024 р. відповідач перерахував [PERSON] суму у розмірі 10 000,00 грн. в якості аліментів, проте з огляду на вищенаведене та з урахуванням, що на підставі судового наказу [PERSON] має сплачувати на утримання [PERSON] 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не свідчить про його погодження із розміром аліментів заявленою в позові. З іншого боку, судом не отримано інформації, що відповідач за станом свого здоров`я не може брати участі в утриманні спільної доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч .2 ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється Законом України про держаний бюджет на відповідний рік. Так, ст. 7 Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень На день розгляду справи Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» такий мінімум встановлений -для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, длядітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень Позивач просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно. Разом з тим, приймаючи рішення по суті справи, суд має дотримуватись положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено обов`язок суду розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, з огляду на те, що під час розгляду справи було встановлено, що на утриманні [PERSON] перебуває і неповнолітній [PERSON] , приймаючи до уваги приписи ст. 180, 182 СК України та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визнання відповідачем позову в частині, суд приходить до висновку, про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. 00 коп. на кожну дитину. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову з 09.04.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приймаючи рішення в цій частині спору, суд бере до уваги те, що в розумінні вищенаведеної норми права у чоловіка має бути наявна така можливість. Разом з тим, з урахуванням обов`язку сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , прийнятого рішення про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання кожного з дітей у твердій грошовій сумі - 3 000,00 грн. щомісяця, та з огляду на розмір доходів відповідача, суд приходить до висновку, що [PERSON] може надавати на утримання позивача суму у розмірі 1 000,00 грн. до досягнення спільною донькою [PERSON] трирічного віку. За положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України. При поданні позовної заяви представник позивача наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже стороною дотримано вимоги ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавав. Як свідчать матеріали справи, між [PERSON] та АО «Аргумент Плюс» 04.04.2021 р. укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 0704-а/21 вартість послуг з надання професійної правничої допомоги становить 3 000,00 грн. та квитанція від 09.04.2021 р. № 09 згідно якої позивач сплатила за 3 000 грн. і є , відповідно до п. 3.5. підтвердженням їх надання та сплати клієнтом 100% обумовленого гонорару (винагороди). Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, витрати на правову допомогу. Розподіляючи витрати по сплаті судового збору, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial