Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього на свою користь 432000 грн заборгованості за договором позики. Позов мотивує тим, що 18 серпня 2021 року між сторонами укладено договір позики за яким відповідач отримав у борг від позивача 432000 грн. Ці грошові кошти відповідач зобов`язався повернути протягом десяти календарних днів з дня першої усної та/або письмової вимоги. Відповідач у свою чергу не виконує зобов`язання з повернення позики. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити в ньому. Зазначає, що ніяких вимог про повернення коштів від позичальника не отримував, відповідно немає обов`язку з повернення позики. Позивач [PERSON] надіслав до суду відповідь на відзив. Вважає, що ним надано належні, достатні та допустимі докази направлення відповідачеві та ним отримання вимоги про повернення боргу від 5 лютого 2024 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 18 серпня 2021 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір позики, що посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величком С.О., зареєстрований у реєстрі за № 937. За цим договором Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти на умовах безвідсоткової, зворотної фінансової допомоги, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Позикодавець передає на умовах цього Договору у власність Позичальника грошові кошти в сумі 432000 грн з цільовим призначенням на власний розсуд. Передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Факт підписання договору Позичальником буде свідчити про отримання ним всієї вказаної в договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено на протязі десяти календарних днів з дня першої усної та/або письмової вимоги Позикодавця. При цьому повернення грошей на вибір Позичальника може здійснюватися однією сумою, або частково, яка може бути передана позикодавцеві на протязі десяти календарних днів з дня першої письмової вимоги Позикодавця (а. с. 8). З матеріалів справи слідує, що 5 лютого 2024 року [PERSON] направив відповідачеві вимогу про повернення позики, про що свідчить опис поштового вкладення: 2850002932548 від 12 лютого 2024 року, накладна від 12 лютого 2024 року, а також довідка про одержання 16 лютого 2024 року вимоги про повернення боргу [PERSON] . Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вищевказаного правила, розписка про отримання позики є тим належним та допустимим доказом, що посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, оскільки [PERSON] зобов`язання з повернення позики не виконав у встановлений строк, відповідно до правила ст. 253 ЦК України є таким, який прострочив виконання зобов`язання. Доводи відповідача про те, що не отримував вимогу про повернення боргу спростовуються матеріалами справи. З огляду на вищезазначене, цей позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] у цій справі поніс судові витрати в розмірі 3456 грн зі сплати судового збору, що підлягають стягненню з відповідача на його користь. Вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу підлягає згідно з положеннями ч. 8 ст. 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved