Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказувала, що постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у справі №757/37381/20-ц апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет Універсал ЛТД» про стягнення оплати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення наступного змісту. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет Універсал ЛТД» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки в сумі 298168,78 грн., а також 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Факт порушення вимог Кодексу законів про працю України при звільненні встановлено постановою Київського апеляційного суду Посилаючись на те, що відповідачем було навмисно порушено права позивача, зокрема, не повернуто трудову книжку, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила задовольнити позов та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 211909 грн. 25 коп., вихідну допомогу 30 664 грн.51 коп., а також стягнути завдану неправомірними діями відповідача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 11 квітня 2024 року відкрито провадження та призначення розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року клопотання представника відповідача Реутової Є. - задоволено частково. Призначено розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет Універсал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні підтримала позовну заяву з підстав та доводів, викладених в ній. Представники відповідача проти позову заперечили, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ТОВ «Маркет Універсал ЛТД» на посаді завідувача аптеки І категорії. Повідомленням ТОВ «Маркет Універсал ЛТД» № 136 від 30.05.2020 року [PERSON] повідомлено про звільнення з 31.07.2020 року у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу (аптечного закладу) ТОВ «Маркет Універсал ЛТД», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65 (літера А) на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також [PERSON] запропоновано вакантну посаду провізора у структурному підрозділі ТОВ «Маркет Універсал ЛТД», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 7 (літера А). Позивач з повідомленням № 136 від 30.05.2020 року ознайомилася, про що свідчить її власноручний підпис на вказаному повідомленні. 31.07.2020 року на підставі наказу (розпорядження) ТОВ «Маркет Універсал ЛТД» № 109/к про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] було звільнено з посади завідувача аптеки І категорії на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З наказом ТОВ «Маркет Універсал ЛТД» № 109/к від 31.07.2020 року позивач відмовилася ознайомлюватись, про що 31.07.2020 року завідувачем аптеки № 54 Хить М.С. , фармацевтом А54 Кадіною К.О., провізором А54 Скороход О.А. складено акт про відмову в ознайомленні [PERSON] з наказом про звільнення та його отриманні. Листом № 213 від 28.08.2020 року [PERSON] направлено копію наказу про звільнення № 109/к від 31.07.2020 року та копію акту про відмову в ознайомленні [PERSON] з наказом про звільнення та його отриманні № 31/07 від 31.07.2020 року. У серпні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ТОВ «Маркет Універсал ЛТД» заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 1 серпня 2020 року по 21 грудня 2020 року в розмірі 70718,80 грн., вихідну допомогу не менше 3-х місячного середнього заробітку при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, а також 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року в позові [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет Універсал ЛТД» про стягнення оплати за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у справі №757/37381/20-ц апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет Універсал ЛТД» про стягнення оплати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення наступного змісту. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет Універсал ЛТД» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки в сумі 298168,78 грн., а також 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Пунктами 2,3 постанови КМУ від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» передбачено, що при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену у встановленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Пунктами 2.3, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, передбачено, що записи у трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу розпорядження). Згідно з пунктом 2.27 Інструкції днем звільнення вважається останній день роботи. Відповідно до положень статті 47 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При зверненні до суду з даними вимогами та у судовому засіданні позивач наголошувала на тому, що відповідачем не було видано останній належним чином оформлену трудову книжку, а отже остання має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 211909 грн. 25 коп. за період з 21 грудня 2022 року по 06 серпня 2024 року. Як вже було встановлено судом, постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у справі №757/37381/20-ц відповідачем не було видано позивачу [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку. Так, на час виникнення спірних правовідносин редакція частини п`ятої статті 235 КЗпП України передбачала, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Вказаною нормою на роботодавця покладено відповідальність за порушення вимог законодавства щодо своєчасної видачі працівнику трудової книжки. Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року, який набрав чинності 10 червня 2021 року, статтю 48 Кодексу законів про працю України викладено у новій редакції, відповідно до якої, зокрема облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Власник або уповноважений ним орган на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Отже, після 10 червня 2021 року трудова діяльність працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а тому подання трудової книжки при влаштуванні на роботу законом не визначено як обов`язкове. Відтак, у зв`язку з ухваленням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року, що набрав чинності 10 червня 2021 року», діючим на момент виникнення спірних правовідносин законодавством були скасовані правові підстави для застосування матеріальної відповідальності роботодавця при затримці видачі трудової книжки. Позивач просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 211909 грн. 25 коп. за період з 21 грудня 2022 року по 06 серпня 2024 року. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки не відповідають нормам права, які діяли на час звернення до суду з даним позовом. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що частина 5 статті 235 КЗпП України на час звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (08 квітня 2024 року) не містила норму, яка передбачала виплату працівнику середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу. Що стосується вимог про стягнення вихідної допомоги, слід зазначити наступне. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2022 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року в частині позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет Універсал ЛТД» про стягнення вихідної допомоги - відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом цієї норми закону підставою для відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин є порушення роботодавцем будь-яких із передбачених законом прав найманого працівника, якщо таке порушення поєднане з його моральними стражданнями, втратою ним нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні не встановлено наявність порушень з боку відповідача прав позивача у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, у зв`язку з недоведеністю факту заподіяння моральної шкоди, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed