Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 80401 грн. 32 коп. з яких: 56942,84 грн. інфляційне збільшення, 23458,48 грн. 3% річних за користування грошовими коштами. Позов обґрунтовує тим, що між АТ «Факторіал-Банк» та [PERSON] 01.10.2007 року укладено кредитний договір №188-г/41, згідно якого позичальник отримав від Банку кредитні кошти у сумі 248000 грн. строком до 01.10.2012 року. Крім того 01 жовтня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № б/н згідно якого остання зобов`язалсь відповідати за виконання позичальником його боргових зобов`язань за кредитним договором № 188-г/41. У порушення умов договору відповідачі свої зобов`язання за таким належним чином не виконували, тому 06.10.2008 рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва, позов АТ «Факторіал Банк» до [PERSON] , [PERSON] задоволено, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором кредиту №188-г/41, у розмірі 275796 грн. 61 коп. та судові витрати. У зв`язку з реалізацію предмета застави, залишок заборгованості за кредитним договором становить 260\~411 грн. 96 коп. Надалі згідно Статуту ПАТ «Фідобанк», останній став правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Факторіал Банк». 03.02.2021 роек між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір про відступлення прав вимоги згідно якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 188-г/41 від 01 жовтня 2007 року та договором поруки № б/н від 01 жовтня 2007 року. На час звернення ТОВ «КонсалтСолюшенс» з позовом, відповідачв свої зобов`язання за кредитним договором №188-г/41 01.10.2007 року не виконали, безпідставно користується грошовими коштами позивача, у зв`язку із чим останній просив стягнути з відповідачів суму боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, а всього 80401 грн. 32 коп.та судові витрати у справі. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзив, заперечення, заяв та клопотань не надали. Судом встановлено, що 01.10.2007 року між АБ «Факторіал-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 188-г/41, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 248000 грн. строком до 01.10.2012 року. Відповідач зобов`язався погашати кредит та проценти за його користування щомісячно згідно з графіком погашення заборгованості. В забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним Кредитним Договором, 01.10.2007 року між АБ «Факторіпл-Банк» та\~ [PERSON] укладено Договір поруки, за яким остання поручилася перед Банком за виконання [PERSON] взятих зобов`язань за Кредитним Договором. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.10.2008 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 275796 грн. 61 коп. та судові витрати в розмірі 1730 грн. Як зазначає позивач та, що не було спростовано відповідачами, вказане рішення суду відповідачами виконано не було. Згідно Статуту ПАТ «Фідобанк» затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів Банку від 14 квітня 2016 року ПАТ «Фідобанк» став правонаступником всіх прав та обов`язків АБ «Факторіал Банк» та ПАБ «СЕБ БАНК». 03.02.2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено Договір №GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Фідобанк» відступає, а ТОВ «Консалт Солюшенс» набуває права вимоги до позичальників (боржників) зазначених у додатках № 1до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або інших осіб. Згідно п.353 Додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «Консалт Солюшенс» набув право грошової вимоги до відповідачів за кредитним договором №188-г/41 від 01.10.2007 року. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.07.2021 року замінено сторону стягувача - ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів по справі № 2-4-7849/08 за позовом ПАТ «Фідобанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Отже, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 2-4-7849/08.. Дані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду. Відповідно до наданого розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням відповідачами кредитної заборгованості за кредитним договором утворилась заборгованість, у розмірі 80401,32 грн., яка складається з: 3% річних\~23458,48 грн. ; інфляційні втрати 56942,84 грн. нараховані за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням судом рішення про стягнення боргу у 2008 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу. За такого з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 23458,48 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 56942,84 грн. За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн також підлягають задоволенню.

Outcome: approved