Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Маринюк С.О. звернувся в суд в інтересах [PERSON] з позовом до Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай), площею 2,61 ум.кад.га. на території колишньої Киликиївської сільської ради Славутського району Хмельницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця втрачений, тому нотаріус відмовив йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). У заяві до суду представник позивача - адвокат Маринюк С.О. просить позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача. Киликиївська сільська рада Славутського району Хмельницької області увійшла до складу Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області у зв`язку з об`єднанням громад. Представник відповідача Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, а в заяві до суду просить розглянути справу за його відсутності на підставі доказів, долучених до позовної заяви. Встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишньої спілки селянських господарств "Перше Травня", посвідчене сертифікатом серії ХМ № 0105667, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) на території Киликиївської сільської ради Славутського району Хмельницької області, що стверджується довідкою Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 10.04.2024 р № 903/291-24 (а.с.9). Сертифікат про право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0105667, який був виданий [PERSON] , втрачений, на що вказує оголошення в газеті "Трудівник Полісся" від 10 червня 2021 року № 24 (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] , що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] року (а.с.4). Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (1963р), яка була чинною на час відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. 04 березня 1996 року на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі на земельний сертифікат серії ХМ № 0105667, в користь [PERSON] (а.с.25). Таким чином [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963р), яка була чинною на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , так як взяв речі покійної на зберігання, доглядав за спадковим майном, що стверджується довідкою Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельинцької області № 100 від 05.02.2024 р (а.с.24), а отже відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину. Крім цього, після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] заведена спадкова справа № 39/2024 (а.с.25-31). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , оскільки відсутні документи, які б підтверджували право на це майно на ім`я спадкодавця (втрата сертифіката) (а.с.10). Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 р, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач позбавлений можливості оформити спадкові права у позасудовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , суд беручи до уваги, що позивач прийняв спадщину, вважає що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved