Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

14 червня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2003 року, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки вони втратили почуття один до одного, повагу та взаєморозуміння, у них відсутні спільні інетереси, вони мають різні погляди на життя. Сімейні стосунки між сторонами припинені та більше не поновлювалися. Позивач наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки адвокат Андрієнко І. В. у судове засідання не з`явилася, до суду подала письмову заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності відповідачки та її представника, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши позицію позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, прийнявши до уваги позицію представника відповідачки, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02 листопада 2003 року Кунівською сільською радою Ізяславського району актовим записом № 8, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 02 листопада 2003 року, доданим до матеріалів справи. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких додані до матеріалів справи. Спір про місце проживання дітей відсутній. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, що підтвердив позивач, проти чого не надали заперечень відповідачка та її представник. Намірів на відновлення сімейних стосунків ні позивач, ні відповідачка не мають, позивач вказав, що вони з відповідачкою різні за характером люди з різними поглядами на життя. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи, що відсутні будь-які підстави для примирення сторін, подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивача про необхідність розірвання шлюбних відносин, та згоду представника відповідачки на розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved