Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

Заявник [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, у якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Херсон, Херсонська область, Україна, який помер: [INFO] , місце смерті: м.Херсон, Херсонська область, Україна. Заява мотивована тим, що [PERSON] є батьком заявниці. Станом на 01.03.2022 року [PERSON] , [INFO] , паспорт громадина України: серія [NUMBER] , місце народження: м. Херсон, проживав у [ADDRESS] , а отже опинилася в тимчасовій окупації країною загарбником. [INFO] [PERSON] помер. Родичами померлого на тимчасово окупованій території вимушено отримано довідку про смерть №С-02961, датою видачі 03 серпня 2022 року та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.08.2022 року зразка країни загарбника, видані окупаційними органами з яких встановлюється, що [PERSON] , місце народження м. Херсон, Херсонська область, помер [INFO] в м. Херсоні, Херсонська область. У листопаді 2023 року родичі померлого, якими отримано документи зразка країни агресора, повернулись до підконтрольної території України та передано оригінали, отриманих від окупаційних органів, документів зведеному брату заявниці. З метою отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка заявниця із зведеним братом звернулись до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м.Херсоні, проте отримала 21.11.2023 року відмову №С109/25.19.09 у реєстрації смерті батька через відсутність документів, які потребуються для оформлення відповідного запису. Отримані на окупованій території свідоцтво про смерть батька та довідка про смерть не відповідає умовам діючого законодавства України та не має ніякої юридичної сили. Вказані обставини змусили заявника звернутись до суду. Ухвалою суду від 14.08.2024 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд у справі. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник надала заяву про проведення судового засідання без їх участі, вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №515, зробленого 05.02.1968 року міським бюро ЗАГС м.Херсона, [PERSON] народилася [INFO] , де батьком значиться [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно актового запису про укладення шлюбу №772, зробленого 17.11.1989 року Дніпровським рай ЗАГС м. Херсона, між [PERSON] та [PERSON] 17.11.1989 року укладено шлюб, внаслідок якого заявниця змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Факт смерті [PERSON] підтверджується довідкою про смерть №С-02961 від 03 серпня 2022 року, виданою Сімферопольським районним відділом РАЦС Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.08.2022 року Сімферопольським районним відділом РАЦС Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Херсон, Херсонська область, Україна, помер [INFO] в місті Херсон. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (далі - Наказ №75). У період дії Наказу №75 та на дату смерті до вказаного переліку належала, зокрема, Херсонська міська територіальна громада. Наказ №75 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (далі - Наказ №309). Відповідно до затвердженого Переліку Херсонська міська територіальна громада відноситься до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України. Враховуючи викладене, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно п. п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є таким, що не відповідає умовам діючого законодавства України і не створює правових наслідків. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Таким чином, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 03.08.2022 року Сімферопольським районним відділом РАЦС Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia») зроблено висновок, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п. 5 розділу III вищевказаних правил, підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Отже, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті [PERSON] в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved