Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду, вказуючи, що він є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . За вказаними адресами ніхто не зареєстрований та фактично не проживає (на постійній основі). З метою визначення обсягу отриманої теплової енергії та оплати за реально отримані послуги з постачання теплової енергії у квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] ним були встановлені індивідуальні прилади обліку теплової енергії типу Sharky 774, які пройшли первинну повірку при випуску з виробництва 30.08.2020 та були допущені до експлуатації Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» 23.09.2020. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту позивач переїхав до Львівської області, де зареєстрований як внутрішньо переміщена особа з 31 березня 2022 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.03.2022 № 1329-700357973, виданою Виконавчим комітетом Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області. У жовтні 2023 року йому стало відомо про нарахування Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . 15 жовтня 2023 року на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» ним були передані показання приладів обліку теплової енергії, які прийняті не були. Він звернувся до КП "ХТМ" із заявою про здійснення перерахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, на що йому повідомили, що для більш детального розгляду роботи приладів обліку за період з 23.09.2020 до кінця опалювального періоду 2022-2023 необхідно надати для аналізу копію журналу обліку показань приладів обліку теплової енергії, або надати архівні данні із електронної пам`яті теплолічильників. Після отримання зазначеного листа він особисто звернувся до абонентського відділу КП «Харківські теплові мережі» та надав заповнений бланк на зняття архівних даних спеціалістами КП «Харківські теплові мережі». Станом на час звернення до суду жодних дій з перерахунку заборгованості відповідачем проведено не було. Посилається на те, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася та триває й досі. Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами). Позивач не мав можливості протягом тривалого періоду надавати показання індивідуальних приладів обліку теплової енергії у квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», як виконавець комунальної послуги з постачання теплової енергії, на підставі п. 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» зобов`язаний своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними якщо ціну продукції визначено неналежним чином. В даному випадку «ціна продукції» визначена неналежним чином, оскільки розрахунок на оплату послуг з постачання теплової енергії здійснено без дотримання вимог статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Просить суд визнати дії відповідача, які полягають у не прийнятті даних приладів вимірювання споживання теплової енергії протиправними та зобов`язати відповідача прийняти показання та здійснити перерахунок заборгованості за послуги постачання теплової енергії за вказаними адресами. Ухвалою суду від 17.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 26.01.2024 позивачем подано до суду заяву про розподіл судових витрат за результатами розгляду справи та стягнення з відповідача понесених 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, позивач 26.01.2024 подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь спричинену моральну шкоду у розмірі 15 000, 00 грн., оскільки він вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення проблеми з безпідставним нарахуванням плати, багаторазово звертатися до відповідача, як усно, так і письмово, отримувати юридичні консультації, що безпосередньо вплинуло на його стан здоров`я, підвищення тиску та нервове напруження. Відповідач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надав відзив на позовну заяву, де виклав заперечення проти позову, посилаючись на те, що з моменту допуску вузлів обліку теплової енергії , тобто з 23.09.2020 позивачем показання споживання підприємству не передавалися. У зв`язку з цим на підставі ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» виконавець послуги здійснював розрахунок , як із споживачем, приміщення якого не оснащене вузлами розподільного обліку. 16.02.2024 представниками підприємства було знято показання приладів обліку позивача в квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] , про що складено відповідні акти, підписані позивачем. Згідно архіву приладів обліку, показники збереглися з 01.03.2022. На підставі вказаних актів було проведено перерахунки, що відображено в рахунках за послуги за постачання теплової енергії за березень. Ніяких протиправних дій щодо позивача Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» не вчиняло, просять в позові відмовити. У судовому засіданні позивач збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві. Суд, заслухавши доводи сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (код ЄДРПОУ 31557119) визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Харкова. За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Згідно рахунку за послуги постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за листопад 2023 року на ім`я [PERSON] зазначено про наявну заборгованість по квартирі [ADDRESS] у розмірі 11437, 79 грн. Згідно рахунку за послуги постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за листопад 2023 року на ім`я [PERSON] зазначено про наявну заборгованість по квартирі [ADDRESS] у розмірі 12 243,55 грн. Позивач [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку заборгованості, на що останньому 03.11.2023 було надано відповідь про те, що з моменту допуску вузлів обліку теплової енергії до експлуатації, а саме з 23.09.2020 показання приладів обліку жодного разу не передавалися. Для проведення перерахунку необхідно надати копію журналу обліку показань приладів, а в разі відсутності такого журналу- архівні дані із електронної пам`яті теплолічильників. Послугу із зняття архівних показань може надати спеціалізована організація, яка має відповідну ліцензію, на платній основі. 17.10.2023 [PERSON] звернувся із заявою до управління контролю теплоспоживання та засобів вимірювання з проханням направити представника для зняття архівних даних вузла обліку теплової енергії у належних йому квартирах. 16.02.2024 представниками КП «Харківські теплові мережі» було знято архівні показання приладів з березня 2022 року, про що складені відповідні акти № 3184, №6183. В рахунку за березень 2024 року по квартирі [ADDRESS] зазначено про проведення перерахунку та зменшення нарахування на суму 1 745,23 грн. В рахунку за березень 2024 року по квартирі [ADDRESS] зазначено про проведення перерахунку та зменшення нарахування на суму 2 201,82 грн. На обґрунтування вказаних даних відповідачем було надано детальний помісячний розрахунок за період з березня 2022 року по лютий 2024 року по кожній квартирі окремо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є начальником відділу нарахувань КП «Харківські теплові мережі». Розрахунок заборгованості позивача було проведено на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена Наказом міністерством розвитку громад та територій України №315 від 22.11.2018 ( із змінами за наказом Міністерства №358 від 28.12.2021), розділом 8 якої встановлені вимоги щодо забезпечення нормативної температури повітря в опалювальному приміщенні та визначено, що у разі відсутності даних споживача про спожиті послуги, розрахунок проводиться, виходячи з мінімального рівня споживання та дані загальнобудинкового приладу обліку розподіляються між споживачами та визначається їх частка споживання загальних витрат по формулам, що встановлені даною Методикою. Всі дані для розрахунку введені в комп`ютерну програму та розрахунки проводяться автоматизовано для кожного споживача. Перерахунок заборгованості позивача було здійснено з урахуванням архівних даних його приладу обліку. Як пояснив у судовому засіданні свідок [PERSON] , він працює начальником відділу контролю обліку засобів вимірювання КП «Харківські теплові мережі». Спеціалістами підприємства було здійснено за заявою позивача зняття даних з архіву його приладів обліку помісячно, які зазначені в доповненнях до акту №6183 від 16.02.2024 та акту №6184 від 16.02.2024 . В подальшому ці дані були взяті як підстава перерахунку його заборгованості. Пунктом 24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії (Постанова КМУ №830 від 21.08.2019) встановлено, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Пункт 30 вищевказаних Правил передбачає, що у разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до відповідного вузла обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем протягом трьох місяців показання визначаються за середнім споживанням попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів. У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до відповідного вузла обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Факт недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до вузла обліку послуги для зняття показань фіксується шляхом складення акта у довільній формі. Після відновлення надання показань вузлів обліку таким споживачем виконавець або інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги, зобов`язані провести перерозподіл обсягів спожитої послуги у будинку та перерахунок з ним, а також з усіма споживачами будинку відповідно до Методики розподілу. Перерозподіл обсягів спожитої послуги у будинку та перерахунок проводяться у тому розрахунковому періоді, в якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої теплової енергії окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більш як за 12 розрахункових періодів. Враховуючи, що позивач з 23.09.2020 показання спожитих послуг не передавалися та були за заявою позивача знятті архіву його приладів обліку лише 16.02.2024, дані про які збережені лише з березня 2022 року, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку здійснювати перерахунок за період, більший, ніж 12 розрахункових періодів, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в частині визнання дії КП «ХТМ», яка полягає у неприйняття даних приладів вимірювання споживання теплової енергії, є недоведеними та у їх задоволенні слід відмовити. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке. Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У свою чергу, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Тобто у сфері дії вказаного Закону перебувають у тому числі відносини між споживачами та надавачами будь-яких послуг. Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). 01 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі №216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) прийняла постанову, якій сформувала правовий висновок про те, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 210/4735/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 275/1052/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц та від 30 вересня 2020 року у справі № 727/12721/17-ц. Враховуючи, що судовим розглядом справи не встановлено порушення прав [PERSON] як споживача послуг, які надаються КП «ХТМ», суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від основних, у задоволенні яких судом відмовлено. Відповідно до вимог частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed