Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час з відповідачем проживають окремо, мають намір розлучитися. Вказала, що не працює, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, іншого доходу немає. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на її утримання. На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою судді від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позові однією із вимог просила провести розгляд справи за її відсутності. У разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, наслідки якого їй відомі. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлявся своєчасно\~та належним\~чином,\~причини неявки\~суду не\~повідомив.З заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 27.08.2010 року. Від даного шлюбу є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ст. ст.48, 51, 52, 55\~Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із частинами 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір\~аліментів на\~утримання дружини,\~суд виходить\~з того,\~що відповідач\~є працездатним, доказів добровільного виконання ним обов`язку утримувати матір дитини та дітей відповідачем не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку утримувати матір дітей, в тому числі у заявленому розмірі. Натомість позивач, у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе. Оцінюючи надані позивачем докази та зазначені нею обставини, враховуючи, що відповідач не спростував повідомлені позивачем обставини наявності у нього можливості сплачувати аліменти, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: approved