Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до\~суду з\~позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 28.01.2017 року, мають малолітню доньку, проте спільне життя не склалося, а тому сторони на данний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки припинено через відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на подружнє життя, відновлювати сімейні відносини не мають наміру, шлюб існує формально, примирення не можливо. Позивач у судове засідання не з`явилася, від представника позивача надійшла заява в якій вона просила розгляд справи провести без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с.28). Відповідач у судове засідання не з`явився, проте до суду надійшла заява в якій відповідач визнав позовні вимоги, розгляд справи просив провести без його участі (а.с.27). Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно статей 110, 112 СК України: позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.01.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно 22.06.2024 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса), актовий запис №46 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 05.07.2017 року Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №301 (а.с.8). На даний час сімейні стосунки припинено, відновлювати їх сторони не бажають, шлюб існує формально, характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя не можливим, примирення не можливо. На підставі викладеного та враховуючи, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення позову до суду прийнято з усвідомленням його наслідків, відповідачем позов визнано, примирення сторін не можливо, розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст.ст.141, 142 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем позов визнано, то суд вважає, що необхідно повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решта судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved