Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований Тетіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Київ), малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 20.11.2021. Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя, розподіл обов`язків. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Можливості зберегти сім`ю не має. Позивачка [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково вказала, що наданий судом строк на примирення не дав бажаних результатів, оскільки протягом цього часу відповідач взагалі не з`являвся, не телефонував, не цікавився їхнім з дитиною життям, хоча вона вважає, що батько повинен брати участь у вихованні та утриманні дочки, тому просила шлюб розірвати, малолітню дитину залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю, просив шлюб розірвати, про що також подав письмову заяву. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 22 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 22.02.2024 сторонам надано строк на примирення 6 місяців, а провадження у справі зупинено. 03 вересня 2024 року суд поновив провадження у даній справі зі стадії підготовчого провадження, про що постановив ухвалу. В підготовчому судовому засіданні відповідач позов визнав, а позивачка просила прийняти визнання позову. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав, про що подав письмову заяву, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають у шлюбі з 20 листопада 2021 року, який зареєстрований 20.11.2021 у Тетіївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.11.2021 (а.с. 7). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.2022, у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 172 (а.с. 8). Згідно з даними витягу з Реєстру територіальної громади від 23.12.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , де зареєстрована також позивачка по справі (а.с. 9). На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.06.2023, з [PERSON] на користь [PERSON] проводиться стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які ухвалено стягувати з часу звернення в суд з позовом з 07.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-14). Як встановлено з витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №320 від 10.11.2023, відповідач [PERSON] проходить службу у Збройних Силах України по мобілізації (а.с.10). Сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Дочка проживає разом з матір`ю. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: беручи до уваги позицію сторін, висловлену під час судового засідання, вивчивши їх письмові заяви, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що шлюб носить формальний характер. [PERSON] не бажає зберігати сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечив [PERSON] , визнавши позов. Наданий судом строк на примирення не дав бажаних результатів. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини, яка на момент розгляду справи в суді проживає разом з матір`ю, не має. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що, відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину залишити проживати з матір`ю, якій прізвище чоловіка після розірвання шлюбу залишити без змін. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правиламист. 141 ЦПК України. При цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 15). Оскільки позовні вимоги задоволено, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1211,20 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. 56, 105, 110, 112-114 СК України,

Outcome: approved