Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційні втрати та три відсотки річних. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є експлуатуючою компанією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідачка є власником квартири [ADDRESS] . Внаслідок порушення відповідачкою своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період часу з 06.10.2020 по 31.12.2023, які позивач надавав відповідачці, обумовило виникнення у останньої заборгованості в загальному розмірі 76489 грн 70 коп., яка складається з: 47565 грн 23 коп. - сума боргу за спожиті житлово-комунальні послуги; 24304 грн 40 коп. - збитки від інфляції; 4620 грн 07 коп. - 3% річних, яку позивач просить стягнути з відповідачки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 березня2024 року, головуючим суддею у справі визначено [PERSON] 12 березня 2024 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк, встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 18 червня 2024 року, у відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідачкою надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що відповідачкою у період з 16 серпня 2023 року по 17 червня 2024 року було сплачено на користь позивача суму заборгованості у розмірі 47234 грн 28 коп., на підтвердження чого надано копії квитанцій, а тому вважає, що підстави для стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги відсутні. Крім того, вважає, що відповідачем не обґрунтовано розмір пред`явленої заборгованості, а також неправомірно нараховано суму інфляційних втрат та 3 % річних, у зв`язку з чим, просить у задоволенні позову відмовити. 26 червня 2024 року представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якому не заперечувалась часткова сплата боргу відповідачкою в сумі 32368 грн 89 коп. Однак, станом на 25 червня 2024 року у відповідачки залишається заборгованість за спожиті житлово - комунальні послуги в сумі 15194 грн 34 коп., яку позивач просить стягнути, а також суму інфляційних втрат та 3 % річних за період з жовтня 2020 року по лютий 2022 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної заяви, останній просить справу слухати у його відсутність, у разі неявки відповідачів у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, скористалась правом на подачу відзиву. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку. Судом встановлено, що ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] Відповідно до п. 1.10 Статуту, предметом діяльності товариства є здійснення господарської діяльності направленої на задоволення потреб фізичних, юридичних осіб, інших суб`єктів господарювання, у продукції, товарах або послугах Товариства, та отримання прибутку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 06 жовтня 2020 року між сторонами укладено Договір № 61/160 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У відповідності до ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу УPCP, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (надалі - закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. У нашому випадку: позивач - це виконавець послуг, а відповідач - споживач. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачка не в повному обсязі та несвоєчасно сплачує квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідачки перед ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» за період з 06.10.2020 по 31.12.2023 складає 47565 грн. 23 коп. Натомість, відповідачкою на підтвердження заперечень проти позову надано копії квитанції, з яких вбачається, що 18 червня 2024 року останньою сплачено на користь ТОВ «Управдом» частково заборгованість за житлово - комунальні послуги у розмірі 1338 грн 48 коп., 18 червня 2024 року - 303 грн 84 коп., 18 травня 2024 року -1164 грн 24 коп., 18 травня 2024 року - 455 грн 76 коп., 24 квітня 2024 року - 10471 грн 83 коп., 17 квітня 2024 року - 14634 грн 74 коп., 23 січня 2024 року - 4000 грн, а в загальній сумі 32368 грн 89 коп., що не заперечувалось стороною позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням часткової сплати боргу в частині стягнення заборгованості за житлово -комунальні послуги в сумі 15194 грн 34 коп. (47565 грн 23 коп. - сума пред`явленого боргу - 32368 грн 89 коп. - сума сплаченого відповідачкою боргу) Стосовно позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити грошові на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Доказів повного виконання зобов`язань за спожиті житлово - комунальні послуги відповідачкою перед позивачем судом не встановлено, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу в сумі 15194 грн 34 коп. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12. Судом встановлено, що неповернута сума основного боргу за договорами позики складає 15194 грн. 34 коп., а тому саме на цю суми нараховується 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Так, сума розміру 3 % річних за період виникнення боргу з 06 жовтня 2020 року по лютий 2022 року складає 603 грн, а інфляційних втрат - 2286 грн 62 коп. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial