Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

01.11.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила встановити, факт родинних відносин зі своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] .. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що її батьки - [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час реєстрації факту її народження, ім`я та по батькові у свідоцтві про народження було записано зі слів матері. До моменту смерті батьків, вони проживади однією сім`єю, за життя [PERSON] визнавав себе її батьком, матеріально утримував та приймав участь у вихованні, піклувався про її розвиток. Після смерті її батька, відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яку вона фактично прийняла, оскільки на момент його смерті вони проживали разом та були зареєстровані за однією адресою. В подальшому, вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак Постановою нотаріуса від 11.10.2023 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, по причині відсутності документів, що підтверджують їх родинні відносини зі спадкодавцем. Зазначені обставини слугували підставою для її звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 13.11.2023 року позовну заяву залишено без руху. 27.11.2023 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків, подана в порядку ст.185 ЦПК України. Ухвалою суду від 28.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 20.12.2023 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ММР - Захаренкова А.Ю. надіслала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивачем не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердженя заявлених вимог про встановлення факту її родинних відносин зі спадкодавцем. Окрім того, зазначила, що встановлення факту батьківства померлого [PERSON] щодо позивачки, мало бути здійснено у порядку ст.125 СК України. 26.01.2024 року від Третьої миколаївського державної нотаріального контори надійшла копія спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яку було витребувано Ухвалою суду від 28.11.2023 року. Ухвалою суду від 20.03.2024 року закрито підготовче провадження справу призначено до розгляду по суті. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала, підтвердила фактичні обставини викладені у заяві. Представник позивача адвокат Мілюченко В.А. у судовому засіданні, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивача її представника, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши подані письмові документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у м.Миколаєві, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У графі «відомості про батька», данні відсутні. При цьому, у графі «ім`я та по-батькові» зазначно « [PERSON] », що співпадає з ім`ям померлого - [PERSON] .. Матір`ю [PERSON] зазначено [PERSON] .. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00041783958 від 23.10.2023 року, факт народження [PERSON] , було зареєстровано 25.06.1955 року актовим записом №1903, відомості про батька відсутні. При цьому, у військовому квитку [PERSON] [NUMBER] у розділі щодо сімейного стану, його дружиною зазначена [PERSON] . За ордером №680 від 02.11.1962 року [PERSON] та членам її сім`ї яка складалася з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , надано у користування квартиру [ADDRESS] . 21.07.1995 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 21.07.1995 року). 20.11.2007 року позивач, [PERSON] та [PERSON] набули у власність по 1/3 частині квартиру [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності на житло видане, відповідно до Розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради №5373-р від 19.11.2007 року). [INFO] , помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно інформації з карток реєстрації особи Форми А та поквартирної картки Форми Б, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.11.1964 р. по день смерті [INFO] . На день смерті [PERSON] та станом на 19.09.2023 року за вказаною адресою зареєстрована також - [PERSON] [INFO] . На підтвердження факту наявності родиних відносин, як батька та доньки, позивачем між іншим надано копії документів належних померлому [PERSON] , зокрема: свідоцтва про його народження № [NUMBER] та військового квитка, а також спільні фотознімки, на яких разом зображені [PERSON] та [PERSON] .. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , зазначили, що [PERSON] спільно проживала однією сімєю та доглядала до смерті свого батька [PERSON] .. Вони мали гарні відносини та він її називав своєю донькою. Крім того, свідок [PERSON] також підтвердив що на фото доданих до позовної заяви зоображена позивач та її батько [PERSON] .. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, судом може бути встановлено факт родинних відносин. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.1 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України.) Отже надаючи оцінку встановленим обставинам у справі, які підтверджені сукупністю досліджених доказів, а саме те, що по-батькові позивача зазначено « [PERSON] », що співпадає з іменем [PERSON] той факт, що він по день смерті проживав разом з позивачкою та її родиною (матір`ю та сестрою), та вони мали спільнеі права та обов`язки, вели спільне господарство, сумісно здійснили приватизацію квартири у якій постійно проживали; позивач здійснювала догляд та поховання [PERSON] , суд приходить до висновку, що факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] як батька та доньки, є підтвердженим. Іншої можливості підтвердити факт родинних відносин зі своїм померлим батьком позивач не має. У свою чергу, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки для [PERSON] , щодо реалізації своїх спадкових прав. Надані позивачем докази, суд визнає належними та допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] .. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що заявлену вимогу про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити. При вирішенні заявленої [PERSON] вимоги про визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої увійшла 1/3 частка квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2007 року, видане, відповідно до Розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради №5373-р від 19.11.2007 року. Разом з тим, реєстрацію свого права власності на нерухоме майно у ММБТІ, [PERSON] здійснено не було. Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є позивач. Постановою нотаріуса від 11.10.2023 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, по причині відсутності документів, що підтверджують їх родинні відносини зі спадкодавцем. Згідно п.2 ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. У відповідності до ст.41 Конституції України та ст.ст.328-330 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті,той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). На підставі роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що спосіб захисту прав, а саме: визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування за законом не суперечить положенням ст.16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оцінивши в сукупності наявні у справі докази, встановлення факту родинних відносин та враховуючи, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а інших спадкоємців не встановлено, тому порушене право підлягає захисту, у зв`язку з чим, заявлена позовна вимога підлягає задоволенню. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем заявлено не було.

Outcome: approved