Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась із заявою [PERSON] , за участю заінтересованої особи: [PERSON] , про видачу обмежувального припису, за яким просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього обов`язків: - заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] строком на 6 місяців; - усунути перешкоди у користуванні майном, а саме будинком [ADDRESS] , що є особистою власністю постраждалої особи [PERSON] , шляхом негайного виселення кривдника [PERSON] , [INFO] ; - обмежити спілкування [PERSON] , [INFO] , з постраждалою особою [PERSON] строком на 6 місяців; - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців; - заборонити [PERSON] , [INFO] , вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що\~її онук - [PERSON] \~здійснює відносно неї домашнє насильство, тому вона вимушена звернутись до суду. В судове засідання заявник\~ [PERSON] з`явилась, підтримала заяву. Заінтересована особа [PERSON] \~в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №Я1-177840-ф/о, відповіддю № 771579 від 05.09.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Заінтересованою особою є її онук - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю № [NUMBER] від 05.09.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру. При цьому, згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № Я1-177840-ф/о від 08 серпня 2024 року [PERSON] не зареєстрований за вказаною адресою. Протягом тривалого періоду часу [PERSON] систематично вчиняє по відношенню до [PERSON] домашнє психологічне насильство: словесно ображає, залякує і погрожує заподіяти фізичні ушкодження, принижує її честь та гідність, виганяє з будинку, чим викликає у неї побоювання за безпеку свого життя і здоров`я. В травні 2024 року [PERSON] вчинив відносно [PERSON] фізичне насильство, а саме побив її. [PERSON] було викликано поліцію. Факт побиття підтверджується направленням №45 на предмет установлення факту ушкодження здоров`я від 22 травня 2024 року, довідкою №2733 від 31 травня 2024 року з КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР та випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02 серпня 2024 року. Внаслідок побиття онуком [PERSON] [PERSON] було завдано забій поперекового відрізку хребта, забій правового плечового суглобу, забій правої стопи, забій грудної клітина, що підтверджується довідкою № 2733 від 31 травня 2024 року з КНП «Міська клінічна лікарня № 11» ОМР. Після випадку побиття [PERSON] повторно вчинив відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, а саме стукав у двері та вікна, погрожував фізичною розправою. Заявниця стверджує, що у зв`язку з її побиттям онуком [PERSON] не може знаходитися з ним в одному житловому приміщенні, оскільки його приступи агресії повторюються та вона боїться за безпеку свого життя, через що заявниця вимушена була знайти прихисток у сусідки. Окрім того, [PERSON] , не впускає її назад до її ж будинку, що супроводжується криками та погрозами фізичної розправи в її сторону. Умисність та систематичність вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] підтверджується таким: - постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2024 у справі № 521/1336/24 встановлено, що 09 січня 2024 року приблизно о 18:40 годин в [ADDRESS] гр. [PERSON] висловлювався нецензурною лайкою на адресу баби гр. [PERSON] , погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю гр. [PERSON] , тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме: 170 (сто сімдесят) гривень. - постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 у справі № 521/9292/24 встановлено, що 30 травня 2024 року об 11:00 годині за адресою: [ADDRESS] гр. [PERSON] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї бабусі гр. [PERSON] , а саме стукав у двері та вікна, погрожував фізичною розправою. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 340 (триста сорок) гривень. Перебуваючи у межах спільного житлового приміщення, заявниця зайвий раз нервує і боїться знаходитись у його присутності, оскільки вже два рази [PERSON] розбив її телефони аби вона не викликала поліцію відносно його неправомірних та аморальних дій. Якщо ж все-таки зіштовхується з ним - то зазвичай впадає у відчай, оскільки не має фізичної та емоціональної змоги відповісти на його крики, погрози та побої. Після чергового акту домашнього насильства [PERSON] звернулась до ЦНАПу про зняття онука з задекларованого місця проживання. Заявниця стверджує, що [PERSON] ніде не працює, заявниці не відомо за які кошти він проживає, проте [PERSON] має власну квартиру, де може проживати окремо від неї. За відповіддю № 771594 від 05.09.20245 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно що майна [PERSON] інформації не знайдено. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Частиною другою ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь- який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами: - Договором купівлі-продажу частини будинку від 31 липня 1987 року. Систематичність вчинення домашнього насильства, яке має невпинний, безжалісний і жорстокий характер, тісно переплітаючись з відвертим нанесенням [PERSON] фізичних ушкоджень та переходить усі допустимі моральні межі відносин бабусі та онука, спричинює заявниці максимальний життєвий дискомфорт та змушує її - [PERSON] , боятись за своє здоров`я. Відповідно до статті 3501 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 ЗУ\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24\~ЗУ\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 6 ст. 1\~ЗУ\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. За пунктом 7 частини 1\~статті 1 ЗУ\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству» - обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою\~статті 26\~ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1\~ст. 1\~ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно з ст. 350-6 ч. 1, 2, 4 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до п. 5, ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 607/10122/19). Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів учасників судового процесу. Таким чином, суд дійшов висновку між бабусею та онуком виникають конфліктні ситуації. Саме з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві суд має частково задовольнити заяву. Щодо часткового задоволення заяви. Щодо вимоги усунення перешкоди у користуванні майном, а саме будинок [ADDRESS] , що є особистою власністю постраждалої особи [PERSON] , шляхом негайного виселення кривдника [PERSON] , [INFO] , то ця вимога не є тимчасовою та може бути розглянута в порядку позовного провадження шляхом подачі позовної заяви. У зв`язку з цим суд роз`яснити [PERSON] право на звернення до суду в порядку позовного провадження з цією вимогою. Щодо вимоги про обмеження спілкування [PERSON] , [INFO] , з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , строком на 6 місяців, то такий припис застосовується відносно постраждалої дитини (п. 3 ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). В решті вимог заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial