Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем є батьками синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 17 вересня 2014 року Богородчанським районним судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області рішення Богородчанського районного суду змінено та постановлено стягувати з відповідача по 500 гривень на кожну дитину до досягнення повноліття. Дана сума є мізерною і недостатньою для задоволення хоча б мінімальних потреб дітей. З часу присудження аліментів відповідач недобросовісно виконував обов`язок по сплаті аліментів і на час звернення до суду у нього наявна заборгованість в розмірі 104000 гривень. На даний час значно змінився рівень споживчих цін у державі, діти потребують більшого рівня матеріального забезпечення, розмір аліментів, який визначений для відповідача, не може забезпечити їхні потреби. Відповідач є молодим працездатним чоловіком, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти у запропонованому нею розмірі. Натомість, на даний час вона втратила можливість працювати, оскільки перебуває у декретній відпустці. Тому розмір її доходів на даний час не дозволяє забезпечити дітям необхідний рівень забезпечення їх потреб без належної допомоги батька. Оскільки, з часу призначення аліментів змінився прожитковий мінімум, визначений рішенням суду розмір аліментів не забезпечує дітям належного рівня життя та навчання, відтак просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень на кожного щомісяця. При цьому зазначає, що відповідач постійного заробітку немає, його доходи можуть мати мінливий характер. В судове засідання позивачака не з`явилася, подала заяву у якій клопотала про проведення розгляду справи у її відсутності. Заявлений позов підтримала з викладених підстав та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву на позов, а також жодних клопотань до суду не подав. У зв`язку з цим суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми та проживають з матір`ю. 31 жовтня 2014 року рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області змінено рішення Богородчанського районного суду від 17 вересня 2014 року і постановлено стягувати з [PERSON] на утримання дітей по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 02 вересня 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Статтею 182 Сімейного Кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до принципів Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частина 2 статті 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи зміст ст. 181, 182, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, а також спосіб їх стягнення не вважається незмінним. З огляду на наведені положення закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Як вбачається з матеріалів справи, розмір аліментів, визначений судовим рішенням у 2014 році, а саме стягнення аліментів в розмірі по 500 гривень на кожну дитину не забезпечує належного виконання батьком обов`язку по утриманні дітей. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, його дохід може бути мінливим, інформації про рівень своїх доходів відповідач до ДВС не подає, то з урахуванням наведеного, суд вважає, що розмір аліментів, встановлений рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2014 року слід змінити та стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів у новому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного, ст. 180, 181, 183, 192 СК України,

Outcome: approved