Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, в якому вказала, що з 24.04.2021 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому, відповідачем було усиновлено двох синів позивача: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на життя та сімейні відносини, відсутність порозуміння та наявність у відповідача стосунків з іншою жінкою. Шлюбні відносини фактично припинено, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя суперечить особистим інтересам позивача. Примирення та збереження шлюбу - неможливі. Окрім того, між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання їх дітей, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 24 квітня 2021 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 31; стягнути аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 % від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 27.03.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 27.03.2024 та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 09.04.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 0600258760147. 24.04.2024 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував частково. Щодо вимог про розірвання шлюбу відповідач не заперечував, проте представник у відзиві зазначила, що наведені у позові підстави для розірвання шлюбу не відповідають дійсності, оскільки відповідач не зраджував своїй дружині, а насправді сварки в сім`ї виникали через непорозуміння між відповідачем та батьками позивача, зокрема й щодо виховання дітей позивача. Також представник відповідача вказує, що відповідач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки він лише у 2021 році був записаний батьком дітей за проханням позивача та з метою створення повноцінної сім`ї. Водночас, оскільки він не є біологічним батьком дітей та цей факт не оспорюється позивачем, відповідач вважав відсутнім у нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому, у цій частині позовних вимог просив відмовити. 24.04.2024 представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, яке було залишено без задоволення ухвалою суду від 25.04.2024. Позивачем відповіді на відзив позивача до суду подано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.2021 року (а.с. 6), 24.04.2021 Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 31. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказала позивач, а відповідач визнав, спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки. Шлюбні відносини на даний час між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, а спроби примиритися бажаного результату не дали. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Окрім цього установлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується дублікатом свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.08.2021 (а.с. 10). Батьками дитини зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Також, [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується дублікатом свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.08.2021 (а.с. 11). Батьками дитини зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідач у відзиві вказував на те, що він не є біологічним батьком дітей, а лише був записаний у 2021 році на прохання позивача. Позивач у позові не заперечує факт того, що відповідач не є батьком дітей, проте вказує, що діти були усиновлені відповідачем. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дане питання позивачкою не порушувалося. Тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов у частині вимог про розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Також між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Під час судового розгляду установлено, що станом на день звернення до суду із цим позовом батьком дітей позивача зазначений саме відповідач, а тому у останнього наявний обов`язок по утриманню дітей. Та обставина, що позивачем у позові не заперечується той факт, що відповідач не є біологічним батьком дітей, на переконання суду не може свідчити про відсутність у відповідача обов`язку з утримання дітей, оскільки саме він зазначений їх батьком у відповідних актових записах про народження. Водночас, доказів про те, що відомості про відповідача, як про батька дітей, були виключені з їх актових записів про народження, до суду наразі не надано. Правові підстави для внесення відомостей про відповідача, як про батька дітей, до їх актових записів про народження суду наразі невідомі, оскільки відповідних рішень суду про усиновлення або інших документів не надано. Проте, відсутність таких документів не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних про стягнення аліментів з особи, яка записана батьком дітей та не бере участі у їх утримані. Окрім цього, згідно із ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням (ч. 3 ст. 232 СК України). Частинами четвертою, п`ятою ст. 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 у справі № 522/5039/21 дійшов висновку, що аналіз вищенаведених положень сімейного законодавства свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину до її повноліття заснований на факті батьківства, натомість усиновлення змінює суб`єктний склад правовідносин матері, батька та дитини. Таким чином, навіть якщо відповідач не є біологічним батьком дітей, проте записаний батьком у їх актових записах про народження або є усиновлювачем, то у нього наявний обов`язок з утримання дітей до моменту виключення відомостей про нього, як про батька, з актових записів про народження дітей, або до моменту визнання недійсним чи скасування усиновлення. Та обставина, що позивач не погоджується на пропозицію відповідача внести зміни у актові записи про народження дітей в добровільному порядку через органи державної реєстрації актів цивільного стану, не позбавляє права відповідача звернутися за захистом свого порушеного права у судовому порядку, якщо він вважає своє право порушеним, проте це не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимоги про стягнення аліментів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач, який записаний як батько дітей, повинен їх утримувати до досягнення ними повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено, а з урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягувати із відповідача аліменти на утриманні дітей у розмірі 1/3 частини його доходу. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн. за позовні вимоги про розірвання шлюбу (а.с. 15), слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved