Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

30.04.2024 року до суду надійшла вказана позовна заява, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 56 915,48 грн та судовий збір по справі у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.11.2022 року приблизно о 16 год. 50 хв. у м. Києві по пр. Перемоги, 119 сталася ДТП за участю ТЗ «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , застрахованого у ПРАТ «СК «Провідна» та ТЗ «КІА» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , якого було визнано винним у вчиненні вказаного ДТП, внаслідок чого було пошкоджено, зокрема, ТЗ «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , а тому 24.01.2023 року ПрАТ «СК «Провідна» здійснила виплату страхового відшкодування для ремонту застрахованого ТЗ на рахунок СТО у розмірі 56 915,48 грн. Проте на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія ТЗ «КІА» д.н.з. [NUMBER] не була застрахована у будь-якій страховій компанії, відтак відповідач зобов`язаний компенсувати суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 56 915,48 грн. Ухвалою судді від 02.05.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 29, 30). Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Поряд з цим, відповідач ухвалу судді від 02.05.2024 року про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками не отримав, оскільки вказані документи повернулися разом з рекомендованим повідомленням та конвертом до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 33). Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.11.2022 року приблизно о 16 год. 50 хв. в м. Києві на проспекті Перемоги, 119, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «КІА Форта» д.н.з. [NUMBER] під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу «Тойота Камрі» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення і в подальшому зіткнувся з транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 10). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. На момент дорожньо-транспортної пригоди ТЗ «Toyota» д.н.з. [NUMBER] було застраховано на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6779849/1009/22 від 20.09.2022 р. у ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 8). 16.11.2022 р. водій ТЗ «Toyota» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою №387 194 про факт настання події та виплату страхового відшкодування (а.с. 12). Згідно акту №317194 огляду транспортного засобу ТЗ «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , рахунку № [NUMBER] від 21.11.22 р. ФОП [PERSON] , ремонтної калукуляції №БУ-000120 від 17.11.2022 р. та рахунку суми матеріального збитку по справі №2300387194 від 18.01.2023 р., встановлено, що сума завданого збитку становить 56 915,48 грн (а.с. 13-20). На підставі страхового акту №2300387194 від 19.01.2023 р. складеного ПрАТ «СК «Провідна» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 56 915,48, що підтверджується платіжною інструкцією від 24.01.2023 р. №004483 на рахунок ФОП [PERSON] (а.с. 21, 22). Також встановлено, що ТЗ «КІА» д.н.з. [NUMBER] станом на 14.11.2022 р. не була застрахована (а.с. 11). У зв`язку із встановленими обставинами справи, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму понесених витрат у розмірі 56 915,48 грн. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Збитками є втрати, який особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт перший частини другої статті 22 ЦК України). Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 116, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправильними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як закріплено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як було встановлено судом вище, ПрАТ «СК «Провідна» 24.01.2023 p. здійснило виплату страхового відшкодування для ремонту застрахованого Т3 «Toyota» д.н.з. [NUMBER] на рахунок СТО, а тому реальна вартість виконаних робіт щодо відновлення пошкодженого транспортного засобу становить - 56 915,48 грн. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. У статті 1187 ЦК України закріплено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід врахувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач внаслідок порушення Правил дорожнього руху заподіяв шкоду власнику застрахованого транспортного засобу, до позивача перейшло право вимоги до відповідача про стягнення повної страхової виплати (страхового відшкодування), зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована і дії відповідача знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням шкоди. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 3 028,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved