Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить прийняти позовну заяву про визнання Договору від 29.03.2023 року про надання правової допомоги, укладеного між ОСББ «Казароза» (код 42792683) та адвокатським об`єднанням «Пролекс» (Код 42494177, керуючий партнер Науменко І.В.) недійсним з моменту його вчинення; зобов`язати відповідача надати суду належним чином оформлену копію оскаржуваного договору з додатковими угодами до нього; зобов`язати адвокатське об`єднання «Пролекс» (Код 42494177, керуючий партнер Науменко І.В.) надати довідку про розмір грошових коштів, отриманих від ОСББ «Казароза» (код 42792683) за умовами оскаржуваного Договору від 29.03.2023 року про надання правової допомоги; стягнути з відповідача на користь ОСББ «Казароза» (код 42792683) грошові кошти, отримані від ОСББ «Казароза» (код 42792683) за умовами оскаржуваного Договору від 29.03.2023 року про надання правової допомоги в повному обсязі. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якому було створено ОСББ «Казароза» (код 42792683). Однак, їй не було повідомлено у встановленому порядку про дату проведення установчих чи будь-яких інших зборів, в тому числі і з питань цільового використання коштів ОСББ. 30.03.2024 року представнику позивача - [PERSON] , мешканцями будинку було повідомлено, що на установчих зборах ОСББ «Казароза», проведених 22.01.2019 року, були присутні чотири власники квартир будинку, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відтак, на даних установчих зборах була присутня кількість співвласників квартир багатоквартирного будинку, яка становила менше 50% всіх співвласників, що унеможливило прийняття будь-якого рішення, зокрема і щодо питання обрання голови ОСББ «Казароза». Визначення співвласника квартири №4 у даному будинку [PERSON] як особи, уповноваженої на виконання функцій голови ОСББ з правом укладання будь-яких договорів, розпорядження коштами, суперечить вимогам чинного законодавства України. 29.03.2023 року [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Пролекс». Керуючий партнер даного адвокатського об`єднання Науменко І.В., будучи фахівцем у галузі права, уклав договір з особою, яка не наділена жодними повноваженнями від ОСББ «Казароза». Тривалий час від представників [PERSON] приховувалась Додаткова угода від 29 березня 2023 року до вказаного договору. Зазначає, що в Договорі про надання правової допомоги [PERSON] підписала такий як «Голова» ОСББ «Казароза», а Додаткову угоду як «Директор». Позивач звертає увагу на те, що при укладенні оскаржуваного договору переслідувався умисел обмеження прав співвласників багатоквартирного будинку, оскільки її чоловік є інвалідом І групи і потребує постійного стороннього догляду. Також зазначає, що дієве поновлення її прав на участь в організації роботи ОСББ «Казароза» можливе в разі визнання недійсним договору про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднаннмя «Пролекс» від 29.03.2023 року. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. На адресу суду 11.06.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким останній проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні такого. Зазначив, що реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язана довести, яким чином даний договір порушує її права та інтереси. Відсутність порушеного права позивача є підставою для відмови в позові. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.02.2019 року ОСББ «Казароза» зареєстровано 04.02.2019 року номер запису 14151020000046366. Керівником об`єднання - особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі підписувати договори, є - [PERSON] . Також, оскаржуваний договір в силу його умов не потребував попереднього затвердження загальних зборів. Позивач також звернулася до Франківського районного суду м.Львова з позовом до ОСББ «Казароза» №465/1297/23, в якому просить зобов`язати керівника ОСББ «Казароза» [PERSON] надати позивачу документи, тобто зазначає останню як керівника ОСББ. Натомість в даному позову, позивач заперечує не тільки право на укладення головою ОСББ [PERSON] оскаржуваного договору про надання правової допомоги, але й ставить під сумнів повноваження [PERSON] в цілому. Оскаржуваний договір про надання правової допомоги, укладений між ОСББ «Казароза» та адвокатським об`єднанням «Пролекс», у зв`язку з пред`явленням позивачкою позовних вимог до ОСББ, суперечить лише інтересам позивачки, а не закону, інтересам держави і суспільства. Подання даного позову переслідує лише виключення участі у справі адвоката та обмеження права ОСББ «Казароза» на отримання правової допомоги. Позивачем не надано доказів порушення її прав у зв`язку з укладенням договору. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив в позові відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З врахуванням представлених доказів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в якому співвласниками будинку створено ОСББ «Казароза». Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.02.2019 року, співвласниками будинку [ADDRESS] 04.02.2019 року зареєстровано ОСББ «Казароза» номер запису 14151020000046366. Керівником об`єднання - особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі підписувати договори, є - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулася до Франківського районного суду м.Львова з позовом (справа №465/1297/23), в якому просить зобов`язати керівника ОСББ «Казароза» [PERSON] надати позивачу документи, тобто фактично визнаючи останню як керівника ОСББ «Казароза». [PERSON] 29.03.2023 року було укладено Договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Пролекс». Зміст правової допомоги за цим договором полягає у представництві інтересів ОСББ «Казароза» у вищевказаній цивільній справі Франківського районного суду м.Львова №465/1297/23 за позовом [PERSON] до ОСББ «Казароза» про зобов`язання вчинити дії. Таким чином, оспорюваний договір було укладено саме у зв`язку з пред`явленням позивачкою позовних вимог до ОСББ «Казароза». Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Статуту ОСББ "Казароза" загальні збори співвласників здійснюють попереднє погодження умов договорів, які укладаються на суму, що перевищує десять тисяч гривень, а також договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина. З урахуванням вищенаведеного встановлено, що оскаржуваний договір не потребував попереднього затвердження Загальних зборів ОСББ "Казароза". З долученого до матеріалів справи копії відзиву на позовну заяву у справі №465/1297/23 Франківського районного суду м.Львова вбачається, що орієнтований розмір судових витрат на підставі договору становив 4000,00 грн. В подальшому позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить про визнання недійсним вищевказаного Договору про надання правової допомоги від 29.03.2023 року, укладеного між ОСББ «Казароза» та Адвокатським об`єднанням «Пролекс». Отже, в даному позові, позивач заперечує не тільки право на укладення головою ОСББ «Казароза» [PERSON] оскаржуваного договору про надання правової допомоги, але й ставить під сумнів повноваження [PERSON] в цілому. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки матеріалами справи підтверджено статус [PERSON] як керівника ОСББ «Казароза», відтак, суд не приймає до уваги твердження позивача про відсутність у керівника ОСББ «Казароза» [PERSON] повноважень на укладення Договору від 29.03.2023 року про надання правової допомоги, укладеного між ОСББ «Казароза» та Адвокатським об`єднанням «Пролекс». Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3 , 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 травня 2023 року у cправі № 905/77/21. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем не надано суду доказів порушення вимог ст.203 ЦК України при укладенні спірного договору, на надано жодних доказів порушення саме її прав та законних інтересів у зв`язку з укладенням даного договору, тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed