Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

25 березня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», подана його представником до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В позовній заяві позивач просить визнати поважною причину пропуску строку позовної давності щодо водія [PERSON] , який працює КНП ХОР «ЦЕМД та МК» та поновити строк. Стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 17.08.2021 року за участю автомобіля швидкої та невідкладної допомоги Peogeot Boxer, державний номер [NUMBER] та автомобіля КІА державний номер [NUMBER] у розмірі 116101,88 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 17 серпня 2021 року о 06 год. 30 хв. на перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Переможців у м. Харкові сталося дорожньо-транспортна пригода (далі\~ДТП) за участі автомобілів швидкої допомоги та невідкладної допомоги Peogeot Boxer, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля КІА державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час ДТП було пошкоджено автомобіль швидкої та невідкладної допомоги Peogeot Boxer, державний номер [NUMBER] , чим позивачу було спричинено матеріальну шкоду. 01.11.2021 року Жовтневим районного суду м. Харкова було винесено постанову по справі №639/6685/21 про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.. 19.11.2021 року представником [PERSON] , була подана апеляційна скарга на постанову від 01.11.2021 року та справа була направлена до Харківського апеляційного суду і призначена на 11.05.2022 року. У зв`язку із введенням з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану на підставі Указу Призедента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Харківський апеляційний суд не працював та справа була передана до Полтавського апеляційного суду та розглянута лише 20 червня 2023 року. Позивач зміг ознайомитись з матеріалами справи лише 26.01.2024 року, та з`ясував, що скарга адвоката Білецького В.В, залишена без задоволення, а постанова Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2021 залишена без змін. Тому строк був пропущений з поважних причин, позивач був позбавлений можливості зробити це раніше, оскільки не був обізнаний хто саме є винуватцем ДТП та причинив шкоду підприємству. Згідно звіту № 39/2022 про оцінку автомобіля Peogeot Boxer державний номер [NUMBER] від 06.08.2022 року вартість матеріальної шкоди заподіяної особі, що володіє автомобілем Peogeot Boxer державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 17.08.2021 року, становить 116101,80 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» був вимушений звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.04.2024 року позов залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 02.04.2024 року представником позивача вказані недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. 28 травня 2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без його участі. В судовому засіданні 28.05.2024 року судом визнано явку сторін обов`язковою. В судовому засіданні 20.06.2024 судом постановлено ухвалу, відповідно до вимог ст. 259 ЦПК України, без виходу до нарадчої кімнати, про відмову у прийнятті заяви про визнання позову. Представник позивача\~ [PERSON] \~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги підтримала,\~просила задовольнити\~в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував. Суд вислухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено,\~що 17.08.2021 року о 06 год. 30 хв. Водій [PERSON] , у м. Харкові, на перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Переможців, керуючи транспортним засобом «Peogeot» номерний знак [NUMBER] , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортни засобом «Кіа» номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2021 року по справі №639/6685/21 [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850,00 грн. (а.с. 6-7). Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.06.2023 постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2021 року залишено без змін (а.с. 8-13). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПКУкраїни постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Тобто, вина відповідача у скоєнні ДТП, що сталася 17.08.2021 року, встановлена вищевказаною постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2021 року. Автомобіль Peogeot Boxer державний номер [NUMBER] , на праві власності належить ЗКПО 38494108 КЗОЗ «ЦЕМД та МК», про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 24). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» КНП ХОР «ЦЕМД та МК», код 38494108 є правонаступником КЗОЗ «ЦЕМД та МК» (а.с. 54-56). Згідно копії витягу з наказу №66к від 01.02.2016 про прийом та звільнення, [PERSON] прийнятий на 1,0 посаду водія швидкої та невідкладної медичної допомоги Валківського відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги з 04.01.2016 за строковим трудовим договором по 03.01.2017 (а.с. 25). Відповідно до копії витягу з наказу №6-ос від 04.01.2017 про переведення, [PERSON] водія автотранспортних засобів (ШНМД) Валківського відділення ЕНМД переведено на постійну роботу в тому ж відділені з 04.01.2017 (а.с. 26). Відповідно до звіту № 39/2022 складеного 06.08.2021 року про оцінку вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу Peogeot\~Boxer\~державний номер\~ [NUMBER] ,відповідно до якого розмір збитків розраховано в сумі 116101.88 грн. (а.с. 27-53). Відповідно до ч. 1\~ст.\~1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Зі змісту ч.ч.1,2,4 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику. Статте. 131 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи, і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до ст.132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Стаття 134 КЗпП України передбачає, випадки за наявності яких, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Зокрема п.1 цієї статті зазначає, що між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно достатті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Обгрунтовуючи вимоги щодо повної матеріальної відповідальності відповідача, представник позивача посилається на Посадову інструкцію водія автотранспортних засобів (швидкої та невідкладної медичної допомоги, затвердженої 01.04.2020 Директором КНП ХОР «ЦЕМД та МК», розділом 4 якої визначено повна матеріальна відповідальність водія (а.с.95-10) Відповідно до наданої представником довідки про доходи і податки від 20.06.2024 року № 05-659, [PERSON] дійсно працює в КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», форма працевлаштування основне місце роботи, займає посаду водій ШНМД, дохід за січень, лютий 2024 рік склав 45585,57 грн. (а.с. 94). Відповідно до наданої представником довідки про доходи і податки від 23.08.2024 року, [PERSON] дійсно працює в КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», форма працевлаштування основне місце роботи, займає посаду водій ШНМД, дохід за 2023 рік склав 281713,43 грн. (а.с. 106). Згідност.135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору,\~укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших\~цінностей (недостача,\~зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зстатті 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Союзу Радянських Соціалістичних Республік по праці та соціальних питанням та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24 посада водія не входить до цього Переліку. Крім того, у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 27 травня 2008 року N 146/06/186-88, зазначено, що наявність посади або роботи в Переліку посад, і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не дає підстави для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки. Однак, такі трудові функції не передбачають таких дій як незабезпечення збереження цінностей, які були передані працівнику для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, оскільки однією з умов укладення договору про повну матеріальну відповідальність є виконання працівником роботи, безпосередньо пов`язаної зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва цінностей. Аналогічні правові висновки Верховного Суду наведені у постановах від 29.01.2018 року у справі № 743/1641/15-ц, від 20.06.2018 у справі № 523/4413/16-ц, від 28.07.2021 року у справі № 524/2050/19, від 29.10.2020 у справі № 264/2076/17. Тобто, [PERSON] , який працює на посаді водія не належить до категорії працівників, з якими згідно з статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір. При цьому такого договору між підприємством та працівником не укладено. Отже посилання позивача, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортиних засобів, механізмів та обладнання) відшкодовується особою, яка на відповідній підставі (право власності, інше речове праві, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку хибне. З огляду на зазначене вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася в період виконання відповідачем трудових обов`язків, та підстави для його притягнення до відповідальності у повному розмірі шкоди, заподіяної позивачу внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відсутні. Відповідно до пункту 7 частини першої\~статті 134 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. Таким чином, до працівника може бути пред`явлений позов підприємством, установою, організацією про відшкодування шкоди у повному розмірі у випадку, коли працівник завдав таку шкоду підприємству не при виконанні ним трудових обов`язків. Як встановлено матеріалами справи та заперечувалось сторонами відповідач перебував у трудових відносинах із позивачем та виконував трудові обов`язки, транспортний засіб на праві власності належить позивачеві. Таким чином, враховуючи, що завдана шкода пов`язана з виконанням відповідачем трудових обов`язків, він має нести матеріальну відповідальність згідно зі ст.132 КЗпП України розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100\~Порядку обчислення середньої заробітної плати. Період, за яким обчислюється середня заробітна плата, визначено розділом ІІ. Як зазначено вище, дохід за січень, лютий 2024 рік склав 45585.57 грн , середній заробіток складає 22792,79 грн.( 45585.57/2) Оскільки розмір прямої дійсної шкоди перевищує розмір середньомісячного заробітку відповідача, тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню 22792,79 грн. на відшкодування майнової шкоди. При вирішенні питання щодо строку звернення позивачем з позовом, враховуючи, що відповідно до ст. 132 КЗпП України, відшкодування шкоди здійснюється з урахуванням вини працівника, апеляційний розгляд справи тривав до червня 2023 року, за наслідком якого встановлено вину відповідача, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 594,29 грн. В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial