Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

02 квітня 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якої діє представник - адвокат Климчук В.В., посилаючись на ст.ст. 4, 28, 43, 49, 60, 64, 1751 ЦПК України, ст.ст. 160-162 СК України, просила визначити місце проживання малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачка [PERSON] впродовж 2016-2018 років перебувала у близьких відносинах з [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила двох дітей - [PERSON] і [PERSON] , батьком яких є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] . Батьківство [PERSON] щодо дітей останнім не заперечувалося. Оскільки діти весь час проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, в той час як стабільне матеріальне забезпечення з боку батька відсутнє, за заявою [PERSON] Славутицьким міським судом Київської області 01.09.2023 видано судовий наказ №377/653/23 яким присуджено стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення дітьми повноліття. Судовий наказ перебуває на виконанні в Славутицькому ВДВС (виконавче провадження [NUMBER]), стягнення аліментів у примусовому порядку не здійснюється, станом на 01.02.2014 заборгованість зі сплати аліментів становить 28837,69 грн. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що сторони після народження дітей разом не проживали. Спілкування батька з дітьми після їх народження відбувалося дуже рідко (кілька разів на рік), останній раз батько своїх дітей бачив у 2021 році, зустріч тривала трохи більше години, відповідно малолітні, яким зараз по 5 років, свого батька не знають і не пам`ятають. На скільки відомо позивачці, відповідач в Україні не проживає, де він зараз мешкає позивачці не відомо. Отже більше п`яти років (все життя малолітніх [PERSON] та [PERSON] ) батько проживає окремо від дітей, участі у вихованні та утриманні сина і доньки не приймає, не піклується про них взагалі. Дорослішання та зростання дітей відбувалося без присутності у їх житті відповідача, від якого діти не отримували батьківської любові і турботи. Тому з метою захисту у подальшому прав дітей та безперешкодній їх реалізації, позивачка пропонувала відповідачу укласти нотаріальний договір в якому визначити місце проживання спільних дітей, дії кожного із батьків щодо виховання, навчання, догляду за дітьми, можливість вирішення долі дітей за відсутності одного з батьків та порядок надання тим з батьків, хто з дітьми не проживає, згоди на вчинення іншим юридично значимих дій що стосуються дітей. Однак відповідач під різними приводами не бажав обговорювати дані питання, що свідчить про недосягнення батьками згоди з приводу визначення місця проживання дітей. Те, що на даний час діти проживають з матір`ю не гарантує їм захисту від вилучення батьком. Оскільки місце перебування відповідача не відоме, зв`язок з ним відсутній, позивачка позбавлена можливості узгоджувати з батьком дітей будь-які питання їхнього життя, вчиняти юридично значимі дії (зокрема змінити місце реєстрації дітей у разі необхідності продажу квартири, де вони зараз проживають). Щодо з в 'язків малолітніх [PERSON] і [PERSON] з сім`єю, то у разі визначення проживання з матір`ю, діти будуть отримувати належне батьківське піклування, перебуватимуть в оточенні рідних людей, з якими вони мешкають і які здатні забезпечити достатній догляд за малолітніми, приділяти їм максимум уваги та піклування. У дітей збережуться усталені сімейні зв`язки, що сприятиме гармонійному розвитку. При цьому визначення місця проживання дітей з матір`ю не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Ніхто не чинить перепон у спілкуванні батька з дітьми, навпаки, позивачка налаштована на максимально ефективне вирішення питання участі батька у вихованні малолітніх [PERSON] і [PERSON] . Однак по причині відсутності зв`язку з відповідачем і інформації про його місце перебування узгодження будь-яких питань неможливе. Як вбачається з характеристик [PERSON] та [PERSON] , виданих 29.05.2023 закладом дошкільної освіти «Центр розвитку дитини» вихованням дітей займається мама і бабуся, які беруть активну участь у житті дітей, дослухаються до порад і рекомендацій педагогів. Батько в закладі дошкільної освіти ніколи не з`являвся, на зв`язок з педагогами не виходив. Наразі позивачка разом з дітьми тимчасово перебуває у Великій Британії, де діти відвідують школу, гуртки з гімнастики і басейн. В той же час постійним місцем проживання дітей є [ADDRESS] , діти рахуються вихованцями ЗДО «Центр розвитку дитини» і найближчим часом позивачка з дітьми планує повернення в Україну. За заявою [PERSON] службою у справах дітей Виконкому Славутицької міської ради здійснено обстеження умов проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , про що складено відповідний акт №01-22/06 від 25.01.2024. За результатами обстеження встановлено, що для проживання дітей створено належні умови, діти забезпечені всім необхідним, емоційний стан малолітніх позитивний. Представниками служби у справах дітей відмічено, що відповідно до вікових особливостей діти не усвідомлюють факту вирішення питання визначення місця їх проживання разом з матір`ю. За зверненням позивачки - [PERSON] , дитячим психологом [PERSON] здійснено спілкування з дітьми - [PERSON] та [PERSON] з метою визначення їх психоемоційного стану, фізичного та інтелектуального розвитку, наявності/відсутності негативних станів, а також зв`язків діти-мати, діи-батько. За результатами бесіди психологом щодо кожної дитини оформлено довідку, з яких вбачається, що діти перебувають у спокійному стані, зацікавлені спілкуванням, негативні стани (заляканість, страх, замкнутість) відсутні. Діти охоче йдуть на контакт, виховані і розвинена відповідно до свого віку. Зважаючи на зазначені вище обставини, а також відсутність відповідача у житті дітей і неможливість узгоджувати з ним питання утримання та виховання малолітніх, оформлення реєстрації їх місця проживання, отримання документів, соціальних пільг в країні тимчасового перебування, тощо, вважаємо вимоги про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню та відповідатимуть найкращим інтересам дітей. Ухвалою судді від 15 квітня 2024 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09 травня 2024 року. 09 травня 2024 року відкладено підготовче засідання на 11.06.2024 року, на підставі ст.223 ЦПК України. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11 липня 2024 року. 11 липня 2024 року відкладено судове засідання на 22.08.2024 року, на підставі ст.223 ЦПК України. Ухвалою суду від 22 серпня 2024 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ст.. 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверти із судовою повісткою та позовною заявою з додатками повернуто до суду з поштовою відміткою про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Також викликався шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». У такому випадку відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області - Парнюк В.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона дружить з родиною позивачки багато років, є хрещеною дітей. Їй відомо що мати [PERSON] ретельно готувалась до батьківства, обирала пологовий будинок, найкращі речі. Коли вона приходила до них у гості, вдома перебувала [PERSON] , або бабуся, мати [PERSON] , відповідача вона жодного разу не бачила. Вона займалась з дітьми малюванням, розвивальними іграми. Може охарактеризувати [PERSON] як відповідальну та люблячу маму. Вона повністю забезпечує матеріально дітей. Суд, вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] перебувала у у відносинах з [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила двох дітей - [PERSON] і [PERSON] , батьком яких зазначено [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] виданих 25 жовтня 2018 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. (а.с. 15) Відповідно до Судового наказу Славутицького міського суду Київської області від 29 серпня 2023 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісяця на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 18) Згідно відомостей з Славутицького відділу ДВС від 08.02.2024 року № 4697, виконавче провадження [NUMBER] за [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 28837,69 станом на 01.02.2024 року. (а.с. 29) Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №371533085 від 26.03.2024 року [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS] , квартири за адресою: [ADDRESS] та квартири у [ADDRESS] .(а.с. 19-21). Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по теперішній час. (а.с. 16-17). Відповідно до листа № 15-08/617 Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади [PERSON] [INFO] , за адресою [ADDRESS] , зареєстрований з 09.10.2007 року по теперішній час. (а.с. 59). Згідно інформації з Державної прикордонної служби України №19-28610/18/24 від 24.04.24 року, [PERSON] [PERSON] [INFO] , перетнув державний кордон України 28.10.2021 року Виїзд Київ-Франкфурт. (а.с. 79). Відповідно до витребуваної інформації з КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 18 квітня. 2024 року № 392, [PERSON] [INFO] на обліку у лікарів нарколога та/або психіатра не перебуває та за допомогою не зверталась. (а.с.73-74). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 39.05.2024 № 1393, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом із матір`ю [PERSON] . (107-110). Згідно інформації відділення поліції №2 від 16.01.2024 року № 355/109/1503/01-2024, та Служби у справах дітей від 19.01.2024 року № 01-12/39 підтверджено, що [PERSON] не звертався до вказаних органів з заявами про те, що позивачка або інші особи чинять йому перепони у спілкуванні з дітьми. (а.с. 26-27). Як вбачається з акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] № 01-22/06 від 25.01.2024, складеного Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, встановлено, що для проживання дітей створено належні умови, діти забезпечені всім необхідним, емоційний стан малолітніх позитивний. Представниками служби у справах дітей відмічено, що відповідно до вікових особливостей діти не усвідомлюють факту вирішення питання визначення місця їх проживання разом з матір`ю (а.с. 29). Відповідно до характеристик [PERSON] та [PERSON] , виданих 29.05.2023 закладом дошкільної освіти «Центр розвитку дитини» вихованням дітей займається мама і бабуся, які беруть активну участь у житті дітей, дослухаються до порад і рекомендацій педагогів. Батько в закладі дошкільної освіти ніколи не з`являвся, на зв`язок з педагогами не виходив. (а.с. 30-31). За результатами бесіди психологом щодо кожної дитини оформлено довідку, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у спокійному стані, зацікавлені спілкуванням, негативні стани (заляканість, страх, замкнутість) відсутні. Діти охоче йдуть на контакт, виховані і розвинена відповідно до свого віку. Також психологом відмічено, що в силу віку діти не можуть висловити свою думку щодо бажання проживати з кимось із батьків. (а.с. 32-43). Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дітей згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з такого. Згідно з частинами 2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 2 цієї статті виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст.18, ч. 1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із частиною першою статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом частин першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява N 31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Суд виходить з того, що сім`я є цінною для розвитку дітей, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дітей і забезпечити те, що їм потрібно, щоб діти зростали у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалися та не зазнавали негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дітьми й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дітей. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів. За таких обставин суд не вбачає підстав для незгоди з наданим висновком органу опіки та піклування з огляду на те, що комісією з прав дитини ретельно перевірялись доводи та аргументи сторін і надані документи, використані при підготовці висновку та його складанні. Виходячи з викладеного, необхідно задовольнити позов [PERSON] , від імені якої діє представник - адвокат Климчук Вікторія Володимирівна до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області - про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції від 02.04.2024 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,80 гривень. Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,80 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved