Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, мотивуючи позовну заяву наступним. 17.07.2019 між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №201163а9в, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] . 04.07.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volvo», д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] .. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2020 у справі №128/1827/20 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. До АТ «СК «АРКС» із заявою про настання страхового випадку звернулася потерпіла особа. АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування відповідно до страхового акту №ARX2594828 в розмірі 109391,20 грн.. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volvo», д.р.н. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №5851176 та останній здійснив виплату в розмірі 75646,21 грн.. Отже, з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 33744,99 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2024 справу за позовом ПрАТ «СК «АРКС» передано за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області в порядку ст. 31 ЦПК України (а.с. 45). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2024 позовну заяву ПрАТ «СК «АРКС» прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив (а.с. 52). У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем [PERSON] подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом на зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] , яку останній не отримав. Конверти з ухвалою про відкриття провадження повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Третя особа ТДВ «СК «Альфа-Гарант», будучи повідомленою про розгляд справи відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, письмових пояснень щодо позову не подавала. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04.07.2020 приблизно о 14-10 год. на А/Д «М-12», 399 км +800м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Volvo 360», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Hyndai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. Внаслідок зазначеного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди, 17.07.2019 між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №201163а9в, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Hyndai Elantra», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 6-13). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу «Hyndai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 18-зворот). Відповідно до відповіді від НПУ №30220188364909268 про ДТП та постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 04.08.2020 у справі №128/1827/20 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] пункту 12.1, 13.1 ПДР України, ст. 124 КУпАП. При цьому власником автомобіля «Volvo 360», д.н.з. [NUMBER] , вказана [PERSON] , а [PERSON] є особою, яка має право керування цим транспортним засобом (а.с. 14-15, 16). На підставі акту огляду транспортного засобу від 06.07.2020; акту виконаних робіт №Ф-00001058 від 31.08.2020; рахунку на оплату № Ф-00001058 від 22.07.2020; розрахунку страхового відшкодування; страхового акту №ARX2594828 від 23.07.2020, ДТП визнано страховим випадком (а.с. 19-31). У зв`язку з зазначеним вище, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» сплатило суму страхового відшкодування [PERSON] , в розмірі 109391,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №689752 від 27.07.2020 (а.с. 33). За інформацією МТСБ України цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volvo 360», д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», поліс №АО005851176 (а.с. 34). 01.09.2020 Пр АТ «СК «АРКС» звернулось до ТДВ «СК «Альфа-Гаран» із заявою Вих. №6814/18/ЦВ про стягнення заборгованості в порядку регресу у розмірі 109391,20 грн, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія автомобіля «Volvo 360», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу № АО005851176, франшиза 2000,00 грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю 200000,00 грн., ліміт за шкоду майну 100000,00 грн. (а.с. 35). Відповідно до платіжного доручення №15102 від 11.02.2021 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» перерахувало ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування в порядку регресу кошти в сумі 75646,21 грн. (а.с. 36). З метою досудового врегулювання спору позивачем 01.11.2023 було направлено на адресу відповідача претензію за вих. №0011563/ІНС.ЛОУ, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків (а.с. 37). Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Доказів, які б спростовували висновки суду, відповідачем не надано. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved