Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що в період часу з 26 березня 2002 року по 28 лютого 2021 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . На підставі рішення виконкому Гнідинської сільської ради народних депутатів від 30 грудня 2001 року [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,100 га з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, яка розташована на території дачного поселення «Лагуна» Гнідинської сільської ради. За час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] на вказаній земельній ділянці побудували садовий будинок з господарськими спорудами. 11 березня 2005 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на садовий будинок загальною площею 279,9 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: літня кухня-гараж та колодязь, який розташовується за адресою: [ADDRESS] . Вказаний садовий будинок побудований під час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю. В подальшому, на підставі рішення Гнідинської сільської ради №11 від 19 квітня 2006 року про надання дозволу на будівництво сараю та внутрішнє переобладнання будинку було збільшено внутрішню площу будинку на 14,9 кв.м. в результаті чого фактична площа будинку склала 294,8 кв.м. та добудований сарай. Незважаючи на це, [PERSON] здійснив поділ вказаного будинку на дві частини та реєстрацію його частин як окремі об`єкти нерухомого майна. Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Крупки О.Г. №49321355 та №49322734 від 24 жовтня 2019 року право власності на садовий будинок площею 190,4 кв.м. зареєстровано за [PERSON] та право власності на садовий будинок площею 104,4 кв.м за [PERSON] . У такий спосіб відповідачі позбавили [PERSON] права на нерухоме майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та розпорядились частиною садового будинку без згоди іншого співвласника. Крім цього, під час шлюбу [PERSON] придбав прогулянкове судно «Quicksilver 580 Pilothouse» з бортовим реєстраційним номером [NUMBER] , та прогулянкове судно «Smokerkraft Pro Sport 16 Black» з бортовим реєстраційним номером [NUMBER] . Тому [PERSON] просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Крупки О.Г. №49321355 від 24 жовтня 2019 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на садовий будинок загальною площею 190,4 кв.м., який розташовується за адресою: [ADDRESS] , скасувавши запис про право власності №33816832; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Крупки О.Г. №49322734 від 24 жовтня 2019 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на садовий будинок загальною площею 104,4 кв.м., який розташовується за адресою: [ADDRESS] , скасувавши запис про право власності №33818035; визнати садовий будинок з господарськими спорудами загальною площею 294,8 кв.м., житловою площею 150,3 кв.м., що розташовується за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на частину садового будинку з господарськими спорудами загальною площею 294,8 кв.м., житловою площею 150,3 кв.м., що розташовується за адресою: [ADDRESS] , а також на частину прогулянкового судна «Quicksilver 580 Pilothouse» з бортовим реєстраційним номером [NUMBER] , та частину прогулянкового судна «Smokerkraft Pro Sport 16 Black» з бортовим реєстраційним номером [NUMBER] . 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.129-130). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів у Броварської міської ради Київської області та [PERSON] (т.1 а.с.259-261). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про виклик та допит свідків [PERSON] та [PERSON] (т.2 а.с.162-165). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про роз`єднання позовних вимог (т.2 а.с.162-165). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 203 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.166). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2023 року було зупинено провадження в цивільній справі до розгляду Бориспільським міськрайонним судом Київської області цивільної справи №359/8402/21 (т.2 а.с.217-219). Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2023року було скасовано ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2023 року, а справу було направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.3 а.с.10-13). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, було прийнято відмову представника відповідача [PERSON] від допиту свідків [PERSON] та [PERSON] , а також виключено допит вказаних свідків з переліку доказів (т.3 а.с.73-74). 3. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] пред`явлений позов підтримав та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтувала тим, що спірний садовий будинок був побудований на двох земельних ділянках, що належать на праві особистої приватної власності [PERSON] з кадастровим номером 3220882600:04:001:0561 та [PERSON] з кадастровим номером 3220882600:04:001:0560. При цьому, будинок [ADDRESS] , будувався за рахунок коштів [PERSON] , тобто спірний садовий будинок складався з двох об`єктів, що будувалися кожним відповідачем окремо та в подальшому отримали адреси: будинок [ADDRESS] та [ADDRESS] . Тому об`єктом спільної сумісної власності, який підлягає поділу між [PERSON] та [PERSON] є садовий будинок загальною площею 190,4 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, вказаний садовий будинок був збудований за грошові кошти, отримані [PERSON] , від МПП «АСВА» в якості дивідендів у розмірі 480000 гривень. У [PERSON] була відсутня можливість здійснювати фінансування будівництва спірного будинку та у володінні [PERSON] перебувають документи, що підтверджують будівництво будинку, а саме: договори, акти виконаних робіт. Тому частка особистої приватної власності [PERSON] у спірному будинку становить 36/100 частин. Крім цього, внаслідок державної реєстрації права власності, проведеної 24 жовтня 2019 року обсяг спільного сумісного майна позивача та [PERSON] не змінився, оскільки початково спільним сумісним майном була лише частина садового будинку. Тому згода позивача для здійснення державної реєстрації поділу об`єкта нерухомого майна 24 жовтня 2019 року не вимагалася, а державний реєстратор виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району [PERSON] діяв в межах та в порядку, встановленому законодавством на момент здійснення державної реєстрації. За таких обставин представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] також надала відзив на позовну заяву, в якому вказала на те, що поділ садового будинку, внаслідок чого було зареєстровано право власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] та право власності [PERSON] на садовий будинок [ADDRESS] , не передбачає розпорядження, в тому числі відчуження будь-якого майна, що належало позивачу. Зважаючи на те, що [PERSON] оформив право власності виключно на той об`єкт нерухомого майна, що був збудований ним за власні кошти та на його особистій земельній ділянці. Державний реєстратор Броварської міської ради Броварського району Київської області Крупка О.Г. у судове засідання не з`явився та свої пояснення щодо пред`явленого позову не надав. В ході судового розгляду представник відповідачів [PERSON] надала заяву, якою вказала, що [PERSON] визнає пред`явлений позов та не заперечує проти його задоволення. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 26 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (т.1 а.с.16). [PERSON] в порядку безоплатної приватизації набув право власності на земельну ділянку площею 0,100 га з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, яка розташовується в Київській області, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, дачне поселення «Лагуна». Вказана обставина підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №090368 (т.1 а.с.20). 24 жовтня 2004 року [PERSON] подав до виконавчого комітету Гнідинської сільської ради Бориспільського району заяву про оформлення права власності на дачний будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.21). Рішенням виконавчого комітету Гнідинської сільської ради Бориспільського району №140 від 26 жовтня 2004 року був наданий дозвіл [PERSON] на оформлення права власності на садовий будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.23-24) 11 березня 2005 року Гнідинською сільською радою Бориспільського району було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] , яке посвідчує право власності [PERSON] на садовий будинок загальною площею 279,9 кв.м., який розташовується за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.25). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було побудовано в 2004 році та складається з житлового будинку «А2», гаражу «В», сараю «Г», колонки питної «К» (т.1 а.с.29-33). Рішенням виконавчого комітету Гнідинської сільської ради Бориспільського району №11 від 19 квітня 2006 року [PERSON] був наданий дозвіл на добудову господарчої будівлі (сарай 3,98 м ? 5,98 м) та переобладнання садового будинку по [ADDRESS] в СТ «Лагуна» в результаті чого житлова площа будинку складає 150,3 кв.м., а загальна площа 294,8 кв.м.(т.1 а.с.34). Згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 травня 2006 року внаслідок здійсненого переобладнання будинку [PERSON] є власником садового будинку загальною площею 294,8 кв.м., який розташовується за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.35,36). 10 березня 2010 року [PERSON] придбав самохідно-моторне, прогулянкове судно «Smokerkraft Pro Sport DC 16 Black» з бортовим реєстраційним номером [NUMBER] , що пыдтверджується свідоцтвом про право власності для прогулянкових суден №ПП004761 від 30 березня 2016 року (т.2 а.с.112-113). 24 лютого 2017 року державний реєстратор КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» Митько Т.М. прийняла рішення №34027382 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на садовий будинок загальною площею 294,8 кв.м., який розташовується за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №81219938 від 24 лютого 2017 року (т.1 а.с.37). Зі змісту Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №81219938 від 24 лютого 2017 року (т.1 а.с.37) вбачається, що спірний садовий будинок розташовується на земельній ділянці площею 0,1000 га з кадастровим номером 3220882600:04:001:0561 з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , був розірваний (т.1 а.с.17). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми, якими суд керується при вирішенні спору. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.61\~СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст.63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60СК\~України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70СК\~України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 та п.24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Згідно з ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. У відповідності до п.3 ч.1 ст.57\~СК України майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Згідно вимог ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України яка кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з\~ч.1\~ст.19\~ЦПК України\~суди розглядають\~у порядку\~цивільного судочинства\~справи,\~що виникають\~з цивільних,\~земельних,\~трудових,\~сімейних,\~житлових та\~інших правовідносин,\~крім справ,\~розгляд яких\~здійснюється в\~порядку іншого\~судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до\~ч.1,\~ч.4\~ст.206\~ЦПК України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що садовий будинок, загальною площею 294,8 кв.м., який розташовується за адресою: [ADDRESS] , був набутий [PERSON] та в період перебування у шлюбі з [PERSON] . Тому, вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін по справі, що у повній мірі узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18). Крім цього, судом встановлено, що 11 лютого 2005 року [PERSON] отримав дохід у вигляді дивідендів від МПП «АСВА» за 2002-2004 роки у розмірі 480000 гривень, згідно з копією видаткового касового ордера від 11 лютого 2005 року (т.2 а.с.81). Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, а ні відповідач, а ні його представник [PERSON] , не надали до суду належних доказів на підтвердження того, що за рахунок вищевказаної грошової суми було здійснено будівництво спірного житлового будинку. Зокрема, копії накладних №05/342119ОН від 16 серпня 2005 року, №05/342128 ОН 16 серпня 2005 року, №05/342139 ОН від 16 серпня 2005 року, копія товарного чеку №СПД-008411 від 09 серпня 2006 року, не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України, адже вони не містять відомості про обставини, що відносяться до предмета доказування. Оскільки, зі змісту технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що спірне домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було побудовано в 2004 році та складається з житлового будинку «А2», гаражу «В», сараю «Г», колонки питної «К». Водночас, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №918 (т.1 а.с.25) 11 березня 2005 року [PERSON] зареєстрував право власності на садовий будинок, загальною площею 279,9 кв.м., який розташовується за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на загальну площу об`єкта будівництва 279,9 кв.м., твердження відповідача стосовно здійснення будівництва за рахунок грошових коштів, отриманих ним в якості дивідендів, свідчить про об`єктивну неможливість зведення вказаного об`єкта нерухомого майна з такою площею за період лютий-березень 2005 року. За таких обставин, відповідач та його представник [PERSON] не надали достатніх та належних доказів, які б спростовували презумпцію права спільної сумісної власності на спірне домоволодіння та наявність підстав для відступлення від засад рівності при поділі домоволодіння. З огляду на це, [PERSON] належить право власності на частину садового будинку загальною площею 294,8 кв.м., який розташовується за адресою: [ADDRESS] При цьому, позовна вимога про визнання спірного садового будинку спільною сумісною власністю сторін не є ефективним способом захисту цивільного права. Оскільки, за змістом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц (провадження №14-22цс20) при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна. Для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідними. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Встановлено, що на підставі спільної заяви [PERSON] та [PERSON] від 13 вересня 2019 року (т.1 а.с.55-56) садовий будинок загальною площею 294,8 кв.м., який розташовується за адресою: [ADDRESS] , був поділений на два окремих об`єкти нерухомого майна: об`єкт №1 житловий будинок загальною площею 161,2 кв.м., житловою площею 78,4 кв.м. та об`єкт №2 житловий будинок загальною площею 106,4 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Рішеннями державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Крупки О.Г. №49321355 та №49322734 від 24 жовтня 2019 року відповідно за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності садові будинки, які розташовуються за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] (т.1 а.с.57,58, т.2 а.с.144,145). Вказаний поділ спірного садового будинку був здійснений без згоди [PERSON] як співвласника даного об`єкта нерухомого майна, що свідчить про порушення її прав як співвласника. Крім цього, за змістом акту за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Крупки О.Г. від 07 квітня 2023 року №2112/19.1.1/23 (т.2 а.с.186-193) було встановлено факт порушення державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Крупкою О.Г. законодавства у сфері державної реєстрації прав права власності під час прийняття рішень від 24 жовтня 2019 року №49321355 та №49322734, а також прийнято рішення про блокування державному реєстратору доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 місяць. Як роз`яснив Верховний Суд у постановах від 03 серпня 2022 року у справі №645/3067/19, від 17 серпня 2022 року №450/441/19, від 22 серпня 2022 року у справі №597/977/21 належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Верховний Суд зауважив, що з 16 січня 2020 року законодавець виключив такий спосіб захисту порушених речових прав, як скасування запису про державну реєстрацію права, а отже, спосіб судового захисту шляхом про скасування запису про державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення не ґрунтується на вимогах закону. Тому, рішення державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Крупки О.Г. №49321355 та №49322734 від 24 жовтня 2014 року належить визнати недійсними та скасувати. Встановлено, що самохідно-моторне, прогулянкове судно «Smokerkraft Pro Sport DC 16 Black» з бортовим реєстраційним номером [NUMBER] , є також об`єктом спільної сумісною власності [PERSON] та [PERSON] . Тому за [PERSON] належить визнати право власності на частину в цьому самохідно-моторному прогулянковому судні. В свою чергу, матеріали цивільної справи не містять належних доказів на підтвердження набуття у власність [PERSON] судна «Quicksilver 580 Pilothouse» з бортовим реєстраційним номером [NUMBER] . Оскільки, свідоцтво про придатність малого судна до плавання (т.3 а.с.90) не свідчить про реєстрацію у встановленому порядку за [PERSON] права власності на це судно. Тому в задоволенні позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права власності на частину прогулянкового судна «Quicksilver 580 Pilothouse» з бортовим реєстраційним номером [NUMBER] , слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій від 26 вересня 2022 року (т.1 а.с.119,120) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 14389 гривень 80 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений частково, а саме у вигляді двох вимог немайнового характеру та двох вимог майнового характеру. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі по 7194 гривень 90 копійок з кожного з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: partial