Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

29.07.2024 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом зі змісту якого просить стягнути з [PERSON] на утримання малолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 2017 року вона з відповідачем [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них [INFO] народилася донька - [PERSON] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у її вихованні участі не приймає. На думку позивача, дитині має бути забезпечений належний рівень життя необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який остання не зможе забезпечити самостійно, а тому просить стягувати з батька дитини аліменти на її утримання у розмірі частки від всіх видів доходів відповідача але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Сторони в судове засідання 26.08.2024 не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Так повідомлення пощивача підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого повістку повідомлення [PERSON] отримала 05.09.2024. Відповідач поштове відправлення з повісткою-повідомленням не отримав через відсутність за вказаною адресою. У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки . Згідно довідки Укрпошти повістку -повідомлення відповідачу не вручено 06.09.2024, що і вважається днем його повідомлення Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті Вивчивши позовну заяву та долучені до неї докази, суд встановив наступні обставини та відповідно них визначив правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] її батьком вказано [PERSON] , а матір`ю- [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження дитини видане 29.08.2018 (а.с. 8) Мати разом з дитиною фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка старости Озерненського старостинського округу від 24.07.2024 №147 (а.с. 9) Позивач стверджує, що батько дитини не утримує її а тому вона змушена звернутися до суду. Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, що регулюється нормами Сімейного Кодексу України. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями частини першої статті 182 СК України у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин, визначено коло обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України). У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга статті 77 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Закону України «Пpo Дepжавний бюджeт України на 2023 рік» гарантований прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей до 6 років складає 2563 гривні; а для дітей від 6 до 18 років - 3196 гривні. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому аб.2 ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Тобто у суду мають бути докази, що заробітки (доходи) відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти в такому розмірі. При цьому, суд зазначає, що він тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Позивач же не звертався до суду з клопотанням про витребовування доказів, а саме відомостей про доходи відповідача, збирання судом самостійно таких доказів може свідчити про надання переваг позивачу. Враховуючи наведене, аліменти на одну дитину відповідача в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) є такими, що відповідають засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на дитину в розмірі не меншому, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд відмовляє, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач наразі має достатній для цього заробіток (доход). Щодо визначення дати з якої стягувати аліменти з відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, отже стягнення необхідно проводити з 29.07.2024 року. Щодо можливості допущення рішення суду до негайного виконання. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Щодо розподілу судових витрат. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при звернення до суду звільнений від сплати судових витрат на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , оскільки позов задоволено судові витрати підлягають стягненню на користь держави на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial