Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

05.08.2024 р. [PERSON] звернулась до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що фактично шлюбні відносини припинені з початку 2022 р., спільне господарство не ведеться, сторони мають протилежні погляди на сімейні відносини, сімейні обов`язки та виховання дитини, підстав для примирення позивач не вбачає, категорично заперечує проти надання строку на примирення, оскільки збереження сім`ї неможливе так як суперечить інтересам позивача та дитини. Справа передана головуючому судді 05.08.2024 р. 06.08.2024 р. отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 08.08.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 03.09.2024 р. 21.08.2024 р. від позивача на офіційну електронну адресу надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, зареєстрована за вх № ЕП-853/24-вх. 21.08.2024 р. від відповідача на офіційну електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначає, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, зареєстрована за вх № ЕП-852/24-вх. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про дату, час і місце судового засідання належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони 20.07.2003 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 8). Також сторони мають спільну доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 7). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Станом на час розгляду спору сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. За позицією Чернігівського апеляційного суду, викладеною у постанові від 13.03.2024 р. (справа № 743/1755/23), пославшись на положення ч. 1 ст. 106 СК України, суд першої інстанції не звернув увагу на конструкцію цієї статті, якою передбачено можливість (а не обов`язок) подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу у разі відсутності неповнолітніх дітей. Отже, норми СК України передбачають як звернення подружжя до органів РАЦС з спільною заявою про розірвання шлюбу, так і звернення одного із подружжя до суду з позовом про розірвання шлюбу незалежно від того, чи є у подружжя неповнолітні діти та незалежно від того, що подружжя не заперечує проти розірвання шлюбу. Відтак з огляду на позицію суду апеляційної інстанції суд не встановлює у даній справі обставини відсутності предмета спору. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та не має підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін. Крім того, позивач не просила надати строк на примирення, від відповідача таке клопотання теж не надходило. Тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Як вбачається з матеріалів справи, у них наявна заява про визнання позовних вимоги, подана від імені відповідача на офіційну електронну адресу суду. Відповідно до\~частин п`ятої,\~шостої статті\~43\~ЦПК України\~ документи (зокрема процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи\~в електронній\~формі мають\~подаватися учасниками\~справи до\~суду з\~використанням Єдиної\~судової інформаційно-телекомунікаційної\~системи в\~порядку,\~визначеному Положенням\~про Єдину\~судову інформаційно-телекомунікаційну\~систему та/або\~положеннями,\~що визначають\~порядок функціонування\~її окремих\~підсистем (модулів). Оскільки отримана судом заява від імені відповідача про визнання позову не містить КЕП, суд позбавлений можливості стверджувати визнання відповідачем позову, а відтак судові витрату підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

Outcome: approved