Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

У квітні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, АТ КБ «Приватбанк») звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 31704,87 гривень та понесених судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 19.02.2019 відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер [NUMBER] зі строком дії до 12/22 типу Картка «Універсальна». З метою отримання банківських послуг, 27.11.2021 відповідачем власноручно підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Крім того, 06.12.2021 відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту, що разом із Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг становить Договір та на підставі чого погоджені суттєві умови користування кредитним рахунком, тобто останній був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Так, відповідно до п. 1.5 та п. 2.1.1.2.12 Договору сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строку кредиту в розмірі 60,0% для картки «Універсальна». АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов цього Договору та у зв`язку із порушеним зобов`язанням за кредитним договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 22.04.2024 року має заборгованість у розмірі 31704,87 гривень, яка складається з: 25469,12 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6235,75 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 17 травня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року розгляд справи відкладено через неявку відповідача. Представник позивача до суду не прибув, до матеріалів позовної заяви додане клопотання про розгляд справи за відсутності представника, у якому позовні вимоги підтримані у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим,відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, 20 серпня 2024 року судом постановлена ухвала про проведення розгляду справи у заочному порядку. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту ч.1 ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд встановив, що 27.11.2021 року відповідач [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що місить у собі умови кредитування: тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія до 200000 гривень; ти кредитної картки картка «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних 42,0%; кількість та розмір платежів, періодичність сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 гривень, щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, що у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00%. (а. с. 19-30) 06.12.2021 року відповідачем [PERSON] підписаний Паспорт споживчого кредиту. (а. с. 31-35) При підписанні Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Паспорту споживчого кредиту, відповідач підтвердив свою згоду на те, що дані документи складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, примірник чого отримав в особистомуакаунті клієнта системи «Приват24» (веб-версія). Підписом у заяві відповідач підтвердив, що він ознайомленийз умовами кредитуваннята зобов`язується їх виконувати. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. За наданим банком розрахунком, загальна заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором № б/н від 27.11.2021 станом на 22.04.2024 становить 31704,87 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25469,12 гривень, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6235,75 гривень з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості. (а. с. 14- 16) У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Із наданої позивачем виписки по рахунку у період з 01.11.2021 по 22.04.2024 вбачається, що відповідач [PERSON] активно користувався кредитними коштами, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом (а. с. 17-18), однак припинив своєчасно сплачувати грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини 2\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд зазначає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що надані АТ КБ «ПриватБанк» по справі докази є належними та допустимими у розумінні ст.\~ст.\~76-80\~ЦПК України та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] , відповідно до наданих позивачем розрахунків, з 01.11.2021 по 22.04.2024 року користувався кредитними коштами, наданими йому АТ КБ «ПриватБанк». Під час розгляду справи відповідачем не спростовані доводи позивача та суду будь-яких належних і допустимих доказів на заперечення розрахунку заборгованості не надані. За змістом частини 1\~статті 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, з огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем дійсно були порушені умови укладеного договору між банком та боржником, тому існує обов`язок відповідача нести відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту та нарахованими відсотками. Наданими банком розрахунками підтверджено, що через невиконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 27.11.2021року станом на 22.04.2024 року у відповідача утворилась заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 31704,87гривень, яка складається з: 25469,12 гривень заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 гривень поточним тілом кредиту; 25469,12 гривень простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 6235,75 гривень заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 гривень заборгованість по пені; 0,00 гривень заборгованість по комісії. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи в суді не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, що б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в загальному розмірі 31704,87 гривень. \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений ним при зверненні до суду за платіжним дорученням № ZZ429B1Z9E від 29 квітня 2024 р. (а. с.5) в розмірі 2422,40 гривень. \~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved