Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача - адвокат Палішева Н.О. звернулась до суду з вищезазначеним позовом в інтересах [PERSON] та просить зняти арешт зі спадкового майна - 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яка перебувала під обтяженням №4579998 від 02.03.2007 року, тип обтяження - арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власник - [PERSON] , заявник: П`ята криворізька державна нотаріальна контора. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 27.12.1993 р. органом приватизації КПГЗК. Позивач є спадкоємцем другої черги. Спадкоємців першої черги, які б претендували на спадкове майно, відсутні. 29.05.2024 [PERSON] звернулась до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала відмову, оскільки на спадкове майно накладено обтяження - арешт нерухомого майна. 03.06.2024 адвокат Палішева Н.О. звернулась до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із адвокатським запитом і отримала відповідь, що виконавчі провадження, термін зберігання яких закінчився, знищені, тому встановити щодо якого виконавчого провадження накладено арешт не має можливості і для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Процесуальні дії у справі. 11.06.2024 позовна заява отримана судом. 17.06.2024 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Від сторін заяв/клопотань не надходило. Відповідач правом надання відзиву на позов не скористався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] /а.с.6,7,8,9/. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 27.12.1993 р., виданого органом приватизації КПГЗК /а.с.10/, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. від 29.05.2024 року, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено наступну інформацію: зареєстровано обтяження за №4579998 від 02.03.2007 року, тип обтяження - арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власник - [PERSON] , заявник: П`ята криворізька державна нотаріальна контора /а.с. 12,13/. Із листа начальника Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)від 06.06.2024 за вих.№28.9-34/132502 встановлено, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження, боржником за якими є [PERSON] , і встановити щодо якого виконавчого провадження накладено арешт не має можливості /а.с.14/. Таким чином, судом встановлено, що виконавчих документів відносно спадкодавця на виконанні Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)немає. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права спадкоємця вимагати усунення перешкод в оформленні спадщини на нерухоме майно внаслідок не зняття з нього арешту. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.4 ЦПК України, ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 24 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи №2-3392/11, провадження № 14-105цс19 зазначила: «...Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Як зазначено в ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України визначений обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється держав на реєстрація, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що позивачем доведено, що відповідно до ст.1261 ЦК України вона є спадкоємцем за законом другої черги після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , що є датою відкриття спадщини, а отже позивач є власником спадкового майна. Наявність запису в Державному реєстрі про арешт спадкового майна є перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрації права власності на спадкове майно на своє ім`я. Підстав для знаходження майна [PERSON] під арештом судом не встановлено. За вказаних обставин суд вважає, що арешт майна та наявність відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обмежує законні права та обов`язки позивача, як спадкоємця даного майна, зокрема унеможливлює отримання нею свідоцтв про спадщину на успадковане нерухоме майно, внаслідок чого вона позбавляється в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, і приходить до висновку про задоволення позовних вимог, що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки в іншій спосіб захистити свої права позивач позбавлена можливості. Щодо розподілу судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує категорію справи, а також те, що позивач не просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір, та вважає, що судові витрати доцільно покласти на позивача.

Outcome: approved