Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заподіяну шкоду водним біоресурсам у розмірі 91273 грн., на користь Лозівської міської територіальної громади та судового збору в розмірі 3028 грн. Позов мотивує тим, що 11.04.2024 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.249 ч.1 КК України, який 22.04.2023, близько 21-00 год. [PERSON] перебував за місцем свого проживання, за адресою: [ADDRESS] , де у нього, в порушення вищезазначених норм законодавства України, виник умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом. Для реалізації свого кримінального протиправного умислу, направленого на незаконне зайняття рибним добувним промислом, [PERSON] , взявши із собою заборонені знаряддя для вилову риби, а саме, рибальську сітку довжиною 21 м шириною 2 м вічком 6,5 см, а також надувний човен зеленого кольору з двома алюмінієвими веслами, направився до Орільського водосховища, яке розташоване на території Орільського старостинського округу, Лозівської міської територіальної громади Харківської області. Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, направленого на незаконне зайняття рибним добувним промислом, [PERSON] , цього ж дня, приблизно о 21:15 прибув до узбережжя Орільського водосховища, що розташоване в межах с. Українське Лозівського району Харківської області, на території Орільського старостинського округу, Лозівської міської територіальної громади Харківської області. Після цього, [PERSON] на власному надувному човні зеленого кольору з двома алюмінієвими веслами вийшов на водяне дзеркало Орільського водосховища, де встановив заборонені знаряддя для вилову риби, а саме, рибальську сітку довжиною 21 м шириною 2 м вічком 6,5 см. В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій кримінальний протиправний умисел, направлений на незаконне зайняття рибним добувним промислом, 23.04.2023, близько 04:00 [PERSON] прибув на узбережжя Орільського водосховища, що розташоване в межах с. Українське Лозівського району Харківської області, на території Орільського старостинського округу, Лозівської міської територіальної громади Харківської області, де за допомогою надувного човна зеленого кольору з двома алюмінієвими веслами вийшов на водяне дзеркало Орільського водосховища, дістав з води вищевказану рибальську сітку, за допомогою якої займався незаконним рибним добувним промислом, під час якого виловив 22 особини виду карась сріблястий вартістю 1581 грн. за одну штуку, 9 особин виду окунь вартістю 3162 грн. за одну штуку, 1 особину виду лящ вартістю 1649 грн., 4 особини виду щука вартістю 3468 грн. за одну штуку, 5 особин виду плоскірка вартістю 1564 грн. за одну штуку, 2 особини виду плітка вартістю 1564 грн. за одну штуку, 1 особину виду краснопірка вартістю 1564 грн. та 2 особини виду карась золотий вартістю 330 грн. за одну штуку, який занесений до Червоної книги України, вилов якого в Україні є забороненим як Правилами промислового рибальства, так і Правилами любительського і спортивного рибальства. Своїми умисними протиправними діями [PERSON] заподіяв майнову шкоду державі в особі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області на загальну суму 91933 гривні. Внаслідок вилову водних біоресурсів (риби), а саме: карася сріблястого в кількості 22 штуки, ляща в кількості 1 штуки, окуня в кількості 9 штук, щуки в кількості 4 штук, плоскірки в кількості 5 штук, плітки в кількості 2 штук, краснопірки в кількості 1 штуки, карася золотого в кількості 2 штук за допомогою забороненого знаряддя лову, виготовленого із сіткоснастевих матеріалів, що мало місце на території Орільського водосховища, в межах с. Українське Лозівського району Харківської області, на території Орільського старостинського округу, Лозівської міської територіальної громади Харківської області, довкіллю (водному об`єкту) було завдано істотної шкоди, які [PERSON] у добровільному порядку не відшкодовані. Представник позивача Дриль В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просив винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Згідно до\~положення ч.3\~ст.131\~ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.04.2024 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.249 ч.1 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік, із застосуванням ст..65 КК України з іспитовим строком два роки. Вироком встановлено, що 22.04.2023, близько 21-00 год. [PERSON] перебував за місцем свого проживання, за адресою: [ADDRESS] , де у нього, в порушення вищезазначених норм законодавства України, виник умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом. Для реалізації свого кримінального протиправного умислу, направленого на незаконне зайняття рибним добувним промислом, [PERSON] , взявши із собою заборонені знаряддя для вилову риби, а саме, рибальську сітку довжиною 21 м шириною 2 м вічком 6,5 см, а також надувний човен зеленого кольору з двома алюмінієвими веслами, направився до Орільського водосховища, яке розташоване на території Орільського старостинського округу, Лозівської міської територіальної громади Харківської області. Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, направленого на незаконне зайняття рибним добувним промислом, [PERSON] , цього ж дня, приблизно о 21:15 прибув до узбережжя Орільського водосховища, що розташоване в межах с. Українське Лозівського району Харківської області, на території Орільського старостинського округу, Лозівської міської територіальної громади Харківської області. Після цього, [PERSON] на власному надувному човні зеленого кольору з двома алюмінієвими веслами вийшов на водяне дзеркало Орільського водосховища, де встановив заборонені знаряддя для вилову риби, а саме, рибальську сітку довжиною 21 м шириною 2 м вічком 6,5 см. В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій кримінальний протиправний умисел, направлений на незаконне зайняття рибним добувним промислом, 23.04.2023, близько 04:00 [PERSON] прибув на узбережжя Орільського водосховища, що розташоване в межах с. Українське Лозівського району Харківської області, на території Орільського старостинського округу, Лозівської міської територіальної громади Харківської області, де за допомогою надувного човна зеленого кольору з двома алюмінієвими веслами вийшов на водяне дзеркало Орільського водосховища, дістав з води вищевказану рибальську сітку, за допомогою якої займався незаконним рибним добувним промислом, під час якого виловив 22 особини виду карась сріблястий вартістю 1581 грн. за одну штуку, 9 особин виду окунь вартістю 3162 грн. за одну штуку, 1 особину виду лящ вартістю 1649 грн., 4 особини виду щука вартістю 3468 грн. за одну штуку, 5 особин виду плоскірка вартістю 1564 грн. за одну штуку, 2 особини виду плітка вартістю 1564 грн. за одну штуку, 1 особину виду краснопірка вартістю 1564 грн. та 2 особини виду карась золотий вартістю 330 грн. за одну штуку, який занесений до Червоної книги України, вилов якого в Україні є забороненим як Правилами промислового рибальства, так і Правилами любительського і спортивного рибальства. Своїми умисними протиправними діями [PERSON] заподіяв майнову шкоду державі в особі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області на загальну суму 91933 гривні. Внаслідок вилову водних біоресурсів (риби), а саме: карася сріблястого в кількості 22 штуки, ляща в кількості 1 штуки, окуня в кількості 9 штук, щуки в кількості 4 штук, плоскірки в кількості 5 штук, плітки в кількості 2 штук, краснопірки в кількості 1 штуки, карася золотого в кількості 2 штук за допомогою забороненого знаряддя лову, виготовленого із сіткоснастевих матеріалів, що мало місце на території Орільського водосховища, в межах с. Українське Лозівського району Харківської області, на території Орільського старостинського округу, Лозівської міської територіальної громади Харківської області, довкіллю (водному об`єкту) було завдано істотної шкоди. Розмір заподіяної шкоди підтверджено розрахунком матеріальної шкоди до протоколу №004906 від 23.04.2023, згідно якого сума завданої [PERSON] шкоди за незаконний вилов цінних видів риб, складає 91273 грн. та при розгляді справи не стягувалася. Пунктом 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Відповідно до ст.66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 10.12.2004 №17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» передбачено, що при визначенні розміру шкоди, заподіяної водним живим ресурсам, залежно від конкретних обставин справи застосовуються такси, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 19 січня 1998 року №32 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або від 21 квітня 1998 р. №521. Згідно ст.60 Закону України «Про тваринний світ» посадові особи центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, що здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, відповідно до закону мають право визначати розмір збитків, завданих об?єктам тваринного світу, за затвердженими таксами та методиками. Також відповідно до ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Відповідно до п.1 Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №895 від 30.09.2015 Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об?єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем. Відповідно до п.7 Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України Держрибагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони). Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ст.66 Конституції України, кожен зобов?язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.6.3. Правил любительського і спортивного рибальства застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування в повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству, внаслідок порушення Правил рибальства. Порушення у сфері охорони, використання і відтворення водних біоресурсів спричиняють шкоду інтересам держави внаслідок вилучення певних видів біоресурсів з їх природного середовища та необхідності фінансування державою заходів щодо їх відновлення. Крім того, невідшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконним виловом риби, не поповнює надходження до бюджету, чим завдається шкода економічним інтересам держави. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача. Вироком суду доведено вину відповідача [PERSON] у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ст.249 ч.1 КК України, прямим результатом вчиненого кримінального правопорушення стало заподіяння збитків рибному господарству України на суму 91273 грн. З абзацу 1 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 пункту 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Пленум роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.440,450 ЦК України (ст.1166,1187 ЦК України 2004 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.249 ч.1 КК України доведена, шкода заподіяна державі (рибному господарству) пов`язана із вчиненням даного кримінального діяння, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області у відшкодування матеріальної шкоди 91273 грн. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. За таких обставин,

Outcome: approved