Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

25 червня 2024 року [PERSON] , через свого представника адвоката Голіней Л.Д., звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2002 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що причиною розірвання шлюбу стало те, що у сторін стали різні погляди на сімейне життя та цінності, а тому проживання однією сім`єю стало неможливим. Подружжя більше шести років не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство, кожен із сторін має своє особисте життя. За час окремого проживання сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, стали чужими людьми один одному, а тому примирення між ними неможливе. За таких обставин [PERSON] вважає подальше збереження шлюбу недоцільним та таким, що суперечитиме його інтересам, а тому просив його розірвати. В судове засідання [PERSON] не з`явився, 20.08.2024 року представник позивача Голіней Л.Д. подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без участі її та позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 20.08.2024р. подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що 23 жовтня 2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 409. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони на теперішній час не підтримують шлюбних відносин, не пов`язані спільним побутом та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, подальше його збереження суперечить їхнім інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved