Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить: стягнути з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість у розмірі 221 596, 64 грн. за заявою - договором про надання кредиту готівкою на власні потреби від 19 листопада 2021 року та судовий збір у розмірі 3 323,95 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувсь до АТ «ТАСКОМБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Кредитний договір від 19 листопада 2021 року.Відповідно до розділу 1 Заяви - договору позичальнику було надано кредит в розмірі 154 350 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача № [NUMBER] . Згідно змісту Кредитного договору та умовами за продуктом « Зручна готівка Максимум», кредитування здійснювалось на наступних умовах: строк кредитування 60 місяців, цільове призначення кредиту: на рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі, розмір процентної ставки за користування кредитом 0,01 % річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,9 % щомісячно. АТ «ТАСКОМБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 221 596, 64 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту - 145 481,47 грн., заборгованість по процентах -76 115,17 грн. Повідомленням - вимогою АТ « ТАСКОМБАНК» позичальник був повідомлений про наявність заборгованості за Кредитним договором та про необхідність її погашення. Однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість не була погашена. Враховуючи, що відповідач зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, АТ «ТАСКОМБАНК» змушене звернутись до суду. Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 14 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заходи забезпечення позову не вживались, інші процесуальні дії не проводились. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно змісту позовної заяви просив провести розгляд справи без участі представника АТ «ТАСКОМБАНК». Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 19 листопада 2021 року [PERSON] підписав з АТ « ТАСКОМБАНК» Заяву-договір про надання споживчого кредиту №2542796-601 на отримання кредиту на власні потреби / кредит рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі . Загальна сума кредиту склала 154 350 грн., кредитні кошти перераховано на поточний рахунок № [NUMBER] , строк кредиту 60 місяців, проценти за користування кредитом 0,01 % річних, комісія за обслуговування кредиту 2,9 %. Підписавши Паспорт споживчого кредиту за продуктом « Зручна Готівка Максимум» від 19 листопада 2021 року, відповідач погодивсяь, що Паспорт кредиту містить умови укладеного ним кредитного договору, а Заява разом с Паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг від АТ « ТАСКОМБАНК» - становлять кредитний договір між АТ « ТАСКОМБАНК», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником. Крім того, відповідач ознайомилась з кредитним договором та погодився з усіма його умовами, а також зобов`язався виконувати кредитний договір і регулярно ознайомлюватися з його змінами. Відповідно до Паспорту спорживчого кредиту за продуктом « Зручна Готівка Максимум», відповідачу надано кредит в сумі 154 350 грн., строком на 60 місяців. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно до змісту ст. 536 ЦК України за користування грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти та розмір процентів встановлюється договором. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором, до позивача по справі. Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Відповідно до умов кредитного договору, строк кредитування становить 60 місяців, згідно з розрахунком заборгованості, відсотки нараховані в межах строку кредитування, тому суд доходить висновку про правомірність нарахування процентів за користування кредитом. Згідно з повідомленням - вимогою №160556/70 від 09 жовтня 2023 року, АТ « ТАСКОМБАНК» звернулось до [PERSON] з вимогою достроково повністю повернути кредит заборгованість по якому станом на 09 жовтня 2023 року складає - 145 481,47 грн. - основного боргу, 20,62 грн. - строкової комісії, 76 094,55 грн. - строкової комісії. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14 лютого 2024 року становить 221 596,64 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 145 481,47 грн., заборгованості по процентам у розмірі 76 115,17 грн. Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 19 листопада 2021 року по 14 лютого 2024 року.. На підставі викладеного, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з [PERSON] заборгованості за заявою - договором про надання кредиту готівкою на власні потреби у розмірі 221 596, 64 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028 грн. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: approved