Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

18.04.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обгрунтування заявлених позовних вимог позивака послалася на те, що з 14.01.1979 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Від шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Просить суд розірвати її шлюб з [PERSON] , оскільки останній пиячить, скандали та образи стали звичним явищем в їхній сім`ї. Багато років її права у шлюбі порушувались, а профілактична робота дільничого міліціонера, що проводилася за її зверненнями не призвела до будь-яких змін у поведінці чоловіка. На теперішній час вони не можуть проживати разом, як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, за станом здоров`я не витримує постійних стресів. Позивачка переконана, що збереження їх сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, просила їх з відповідачем шлюб розірвати. Повідомила суд, що питання стосовно майна, набутого за час шлюбу з відповідачем, будуть вирішуватися у позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок. Провадження у справі відкрито 02 травня 2024 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги просила задовольнити, повідомила про відсутність заперечень щодо ухвалення судом заочного рішення.. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом подачі відзиву на позов не скористалася. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, ухвалити заочне рішення у порядку , передбаченому правилами ст. 280 ЦПК України. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично припинила своє існування, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. З часу припинення шлюбних відносин та часу перебування позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити інтересам позивачки. Відповідно до правил ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені позивачкою судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом підлягають відшкодуванню відповідачем відповідно до правил статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка, звертаючись до суду з позовом, просила суд про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved