Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 09 вересня 2006 року з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 37. У шлюбі у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Однак сімейне життя у них не склалося, стосунки давно погіршилися, вони почали щодня сваритися, зникло будь-яке порозуміння навіть у найменших дрібницях, що у свою чергу впливало на психологічний стан їх дітей, спричиняло всім душевні страждання. Протягом останніх декількох років кожні пів року вони постійно розмовляють про розлучення, з`ясовують стосунки, сперечаються, примиряються і знову сваряться, спільне життя стало повністю неможливим, спільний побут призводить лише до сварок. Наразі зберегти шлюб так і не вдалося, вони стали одне для одного чужими людьми, їх сім`я фактично припинила своє існування. Відповідач неодноразово покидав місце їх спільного проживання, а через декілька днів повертався і так триває протягом останніх років. З огляду на вищевикладене просить шлюб між ними, що був зареєстрований 09 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 37 розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю та просить такий задовольнити, при цьому згідна на заочний розгляд справи; питання процесуальних витрат просить не вирішувати.\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 09 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 37. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] .\~ Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери, протилежні погляди на життя, обов`язки та захоплення, часті сварки. Питання розірвання шлюбу позивачем обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Крім цього, суд встановив, що згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки\~ № 0.0.3635057685.1 від 10 травня 2024 року позивачем [PERSON] сплачено 1 211,20 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved