Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. Комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - КП «ТМ ІТКЕ») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в сумі 25 857 гривень 60 копійок, плати за абонентське обслуговування в сумі 352 гривні 99 копійок, судових витрат зі сплати судового збору збір в сумі 2 481 гривні та пов`язаних з витребуванням доказів та направленням поштової кореспонденції стороні (а.с.1-3). 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка, будучи споживачем послуг КП «ТМ ІТКЕ», оплату не проводила, у зв`язку з чим, за період з 01.11.2021 року по 31.08.2022 року за нею склалась заборгованість у вищезазначеній сумі. ІІ. Процедура 2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2022 року, справа №946/6888/22 передана для розгляду судді Бальжик О.І. (а.с.58). 2.2. Ухвалою судді Бальжик О.І. від 31.10.2022 року відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.60). 2.3. Ухвалою суду від 02.02.2023 року цивільну справу вирішено розглядати на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку) (а.с.72). 2.4. Заочним рішенням від 02.02.2023 року позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь КП «ТМ ІТКЕ» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 25 857 гривень 60 копійок, плату за абонентське обслуговування в сумі 352 гривні 99 копійок, судові витрати зі сплати судового збору збір в сумі 2 481 гривні та пов`язані з витребуванням доказів в сумі 60 гривень (а.с.73, 74). 2.5. Ухвалою суду від 02.05.2023 року виправлено описку у заочному рішенні від 02.02.2023 року (а.с.81). 2.6. Ухвалою суду від 28.07.2023 року [PERSON] поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення суду від 02.02.2023 року (а.с.111). 2.7. Під час розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. ІІІ. Позиція учасників 3.1. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала та наполягала на її задоволенні на підставі викладених у ній доводів. Додатково зазначила, що 06.05.2013 року [PERSON] подала до КП «ТМ ІТКЕ» заяву з проханням укласти договір та розповсюдити його дію на відносини, що виникли з 01.05.2013 року, з долученням документів, в тому числі тих, що підтверджують право власності на приміщення за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту свідоцтва про право власності на нерухоме майно №411 від 15.05.2006 вбачалося, що: адреса об`єкта - [ADDRESS] ; тип об`єкта - будинок житловий; форма власності - приватна спільна часткова (частка - 26/600). Тобто, зазначене дозволяло зробити висновок, що приміщення відповідачки є частиною житлового будинку по [ADDRESS] . Ці ж характеристики були використані КП «TM ІТКЕ» при укладенні Індивідуального типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії за процедурою, встановленою ч.5 ст.13 Закону, так як [PERSON] не вживались жодні заходи щодо повідомлення КП «ТМ ІТКЕ» про зміну характеристик будівлі. Величина теплового навантаження - 0, 01240 Гкал/год погоджена між КП «ТМ ІТКЕ» та [PERSON] в договорі № 1-195 від 16.06.2014. 18.11.2014 року за ініціативою [PERSON] в її приміщенні встановлено індивідуальний лічильник згідно проекту. Проект на встановлення індивідуального засобу обліку теплової енергії, замовником якого була відповідачка, розроблений та реалізований на підставі технічних умов, виданих КП «ТМ ІТКЕ». При цьому, технічними умовами встановлено, що джерелом теплопостачання в приміщення при встановленні індивідуального лічильника є котельна по [ADDRESS] , а не інше індивідуальне джерело. За основу при розробленні проекту на встановлення індивідуального приладу обліку, замовником якого була відповідачка, було взято вищезазначене теплове навантаження - 0, 01240 Гкал/год. Будь-яких зауважень щодо величини теплового навантаження у відповідачки не було, як і не було зауважень щодо сум, зазначених в платіжних документах. Отже, на думку представника позивача, зазначені обставини спростовують доводи відповідачки про те, що вона не вчиняла дій, які б засвідчували її волю до отримання послуги. Додатково зазначила, що обов`язок проводити оплату за поставлену послугу з постачання теплової енергії до моменту укладення договору врегульовано ст. 9 Закону. 09.11.2017 прийнято Закон України «Про житлово-комунальні послуги», який відповідно до його Прикінцевих та перехідних положень (в редакції від 07.06.2018) мав набути чинності з 01.05.2019. Даним Законом, в тому числі, встановлений новий вид послуги - послуга з постачання теплової енергії, надання якої залежало від моменту укладення договору на цю послугу. Разом з цим, відповідно до п.3 Розділу IV (в цій же редакції) договори про надання послуги з постачання теплової енергії мали бути укладені протягом року (до 01.05.2020) з дати введення в дію Закону за процедурою, встановленою ст.14 Закону, а саме шляхом прийняття співвласниками багатоквартирних будинків рішення про вибір моделі організації договірних відносин. В подальшому однорічний строк був знову продовжений і договори за новим Законом мали бути укладені впродовж 5 місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України. В редакції Закону від 03.12.2020 встановлено, що договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Одночасно, частина 1 п.3 Розділу IV Закону передбачала, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. 26.10.2021 виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області прийнято рішення №871, яким затверджено тарифи на послугу з постачання теплової енергії для категорії «інші споживачі», та введено в дію з 01.11.2021 по 30.09.2022. Оскільки співвласниками багатоквартирних будинків не було прийнято рішення щодо моделі договірних відносин, КП «ТМ ІТКЕ» в порядку, встановленому частиною 5 ст.13 Закону, уклало зі споживачами типові (публічні) індивідуальні договори про надання послуги з постачання теплової енергії. Факт виведення об`єкту відповідачки в цілу одиницю став відомий лише під час надання відзиву на позовну заяву, тобто у 2023 році. А тому, стверджувати, що КП «ТМ ІТКЕ» безпідставно вважало укладеним Індивідуальний договір з [PERSON] , є помилковим, оскільки інша інформація КП «ТМ ІТКЕ» зі сторони відповідачки не повідомлялась. Беручи до уваги додані документи, а також вимоги Закону в частині видів договорів, що мають бути укладені зі споживачами, які є співвласниками житлового будинку, з [PERSON] було укладено індивідуальний публічний договір в порядку, визначеному ч.5 ст.13 Закону. Додатково представник позивача зазначила, що умовно-постійна величина не є частиною послуги з постачання теплової енергії, як зазначено у відзиві, а є частиною двоставкового тарифу (вартості) на цю послугу, який розрахований згідно вимог постанови КМ України від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» та затверджений в установленому законодавством порядку згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 26.10.2021 № 871. Собівартість виробництва, транспортування, постачання теплової енергії складається, по-перше, з вартості палива, електроенергії та, по-друге, витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані. Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії. Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Другий вид витрат не залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження (грн/Гкал/годину) та оплачується щомісяця впродовж року. Таким чином, розмір нарахувань за конкретним об`єктом за умовно-постійною величиною залежить від вартості одиниці теплового навантаження об`єктів теплоспоживання на опалення (1 Гкал/год.) тa теплового навантаження цього об`єкту. Теплове навантаження приміщення відповідачки складає 0,0124 Гкал/год, яке розраховане на підставі вимог законодавства. Таке теплове навантаження було узгоджено в договорі №1-195 від 16.06.2014, укладеному між [PERSON] та КП «ТМ ІТКЕ». Крім цього, це ж теплове навантаження було взято за основу при розробленні проекту на встановлення індивідуального приладу обліку, замовником якого була відповідачка. Будь-яких заперечень щодо величини теплового навантаження у відповідачки не було. Також, як вбачається з пояснень, відповідачка систематично отримувала рахунки позивача. Крім цього, у відзиві на позовну заяву та в додаткових поясненнях представник відповідача перераховує рахунки, де міститься відмітка по відсутність договору, тим самим вважає, що договір не укладався. Однак, рахунки за червень - серпень 2022 року містять інформацію про Індивідуальний договір, що за логікою представника відповідача підтверджує факт укладення договору. Разом з цим, отримуючи рахунки [PERSON] жодним чином не надавала своїх заперечень щодо постачання послуги, розміру нарахувань, визначених в рахунках, та й самого факту існування договірних відносин. Також не надавались документи, які б підтвердили факт відключення від системи опалення нежитлового приміщення відповідачки в установленому законодавством порядку, а тому немає підстав робити висновок про виключення [PERSON] з кола споживачів КП «ТМ ІТКЕ». Навіть якщо взяти до уваги той момент, що приміщення відповідачки є окремо виділеною будівлею (про що стало відомо в 2023 році), і що договір з [PERSON] мав укладатись за іншою процедурою, звільнити її від оплати виставлених рахунків неможливо, адже обов`язок проводити оплату за поставлену послугу з постачання теплової енергії до моменту укладення договору врегульовано ст. 9 Закону - оплата має проводитись; частиною 1 п.3 Розділу IV Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом - договірні відносини існують. Відповідно до п.1.3 Договору №1-195 від 16.06.2014 при затвердженні в установленому порядку нових тарифів на теплову енергію, їх застосування здійснюється без додаткового погодження сторонами. Отже, оскільки тариф затверджено в установленому порядку, беручи до уваги п. 1.3 Договору, підстави для звільнення від оплати рахунків - відсутні. Зважаючи на те, що житловий будинок по [ADDRESS] споживав теплову енергію (інформація додається), то враховуючи точку врізки внутрішньобудинкової системи споживача (підвальне приміщення житлового будинку) у внутрішньобудинкову систему житлового будинку, КП «ТМ ІТКЕ» вжиті всі заходи щодо поставки послуги з постачання теплової енергії до межі відповідальності, визначеної в Додатку №5 до Договору №1-195 від 16.06.2014 та в п. 8 Типового індивідуального договору, який був розміщений в 2021 році на Офіційному сайті Ізмаїльської міської ради згідно вимог Закону України «Про житлово- комунальні послуги», що підтверджується листом від 18.04.2024 № 02/25-453. В свою чергу, не споживання теплової енергії [PERSON] шляхом перекриття вентилю, на що акцентує представник відповідачки, не є підставою для звільнення відповідачки від обов`язку оплатити заборгованість в силу вимог ч. 2 ст. 903 ЦК України. Не впливає дана обставина і на нарахування вартості теплової енергії по умовно-постійній частині тарифу, адже показники засобу обліку теплової енергії використовуються для визначення вартості теплової енергії по умовно-змінній величині. В той час, коли умовна-постійна величина включає в себе витрати, які несе теплопостачальне підприємство до межі відповідальності. 3.2. Відповідачка, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, направивши представника з належним чином посвідченими повноваженнями. 3.3. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON] ніколи не зверталася до КП «ТМ ІТКЕ» із проханням надати їй послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . КП «ТМ ІТКЕ», в свою чергу, не зверталося до [PERSON] із пропозицію укласти Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії для категорії споживачів «релігійні організації», «бюджетні установи», «інші споживачі» та не надсилало проекту такого договору. Отже, між сторонами ніколи не укладався договір відповідно до положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Також, [PERSON] ніколи не вчиняла жодних дій, які б засвідчували її волю до отримання відповідної комунальної послуги. Зокрема, відповідачка жодного разу не сплачувала рахунки, які надсилалися на її адресу. [PERSON] ніколи фактично не користувалася послугою, що надається позивачем. Те, що позивачем надсилаються рахунки [PERSON] не є фактом укладення із нею договору на теплопостачання. Чинним законодавством не передбачено, що вона має якимось чином реагувати на такі рахунки. Отже, відсутність її реакції на розсилки, що робляться позивачем, не є підтвердженням укладення із ним нового договору на постачання теплової енергії. Якщо б вона сплатила ці рахунки, то можна було б говорити про вчинення нею конклюдентних дій, та про те, що договір на нових умовах фактично укладений. Договір про постачання теплової енергії №1-195 від 16.06.2014 року, укладений між сторонами та діючий на сьогоднішній день, не передбачає нарахування та сплату споживачем умовно-постійної частини послуги. Така сплата передбачена п.29 договору про надання теплових послуг, який пропонується позивачем споживачам з листопада 2021 року, але який не був укладений між [PERSON] та КП «ТМ ІТКЕ». Відповідно до п. 3.1 діючого Договору, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності) на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими у встановленому порядку. За таких обставин, показання такого вузла враховуються як показання вузла комерційного обліку при визначенні загального обсягу спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі. Починаючи з 2014 року, [PERSON] не користується тепловими послугами, на вузлі комерційного обліку, який розташований перед її приміщенням, покази дорівнюють нулю. Тобто, цим приміщенням спожите 0 гКал теплової енергії. За таких обставин, ці показання вузла комерційного обліку мають прийматись при визначенні загального обсягу спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі. Додатково, представник відповідачки зазначив, що належне [PERSON] нежитлове приміщення знаходиться у відокремленій від багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Зовнішня стінка нежитлового приміщення відповідачки межує з частиною зовнішньої стінки багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Однак, належне [PERSON] нежитлове приміщення не має ніякого відношення до багатоквартирного житлового будинку та ніяким чином не розташоване у вказаному житловому будинку. Це підтверджується копіями інвентаризаційних, правовстановлюючих документів. У вказаного житлового будинку є свій прибор обліку отриманого тепла, а також вентиль на подачу такого тепла. А у нежитловій будівлі, в якій розташоване належне відповідачці приміщення, є свій вентиль на постачання тепла та свій прибор обліку. За таких обставин, умовно-постійна частина послуги з постачання теплової енергії для цієї нежитлової будівлі має розраховуватися відокремлено від умовно-постійної частини послуги з постачання теплової енергії для житлового багатоквартирного будинку. При цьому, мають бути враховані інші будівельні норми, адже для житлових приміщень та нежитлових вони різні. Згідно із п. 8 наказу Міністерства розвитку громад та територій України №358 від 28.12.2021 року «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», у разі, якщо окреме приміщення будівлі/будинку, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, має окремий інженерний ввід зовнішньої інженерної мережі або окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку, та оснащене вузлом обліку комунальної послуги, то показання такого вузла враховуються як показання вузла комерційного обліку при визначенні загального обсягу спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку та як показання вузла розподільного обліку при розподілі цього визначеного загального обсягу спожитої комунальної послуги відповідно до цієї Методики. Фактично, на сьогоднішній день, справа розглядається про стягнення з [PERSON] умовно-постійної частини послуги з постачання теплової енергії, як нарахована для сусіднього багатоквартирного будинку - багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Тоді як її приміщення знаходиться в іншій нежитловій будівлі, відокремленій від багатоквартирної житлової будівлі, має свій вентиль, свій прибор обліку. При цьому, вже протягом близько десяти років, цей вентиль перекритий, та [PERSON] не користується тепловою енергією позивача взагалі. Таким чином, вважав, що умовно-постійна частина послуги з постачання теплової енергії для [PERSON] в розмірі 0,01240 Гкал/год розрахована не вірно. Взагалі у позовній заяві не визначена методика розрахунку цієї цифри. Не вказано з яких вихідних даних починається розрахунок, які формули використовувалися. Цифра 0,01240 Гкал/год береться як загальновідома, апріорі, без необхідності доведення. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміщення типового договору на сайті міської ради. Розміщення договору про надання послуг на сайті передбачено ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» для співвласників багатоквартирного будинку. [PERSON] не є співвласницею в багатоквартирному будинку. [PERSON] мав бути надісланий проект договору з пропозицією укласти договір про надання комунальних послуг, і в разі, якщо споживач, який отримав проект договору від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання відповідної комунальної послуги від цього виконавця, договір вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги. Зважаючи на це, на думку представника відповідача, договір про постачання теплової енергії у новій редакції не був укладений з [PERSON] , посилання позивача у своїй позовній заяві на пункти 29 та 33 такого договору безпідставні. ІV. Оцінка та висновки суду 4.1. Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. 4.2. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.3. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. 4.4. За визначенням, наданим у п.5 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 за №2189-VІІІ (надалі - Закон №2189-VІІІ), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 4.5. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст.2 Закону №2189-VІІІ). 4.6. За змістом статті 5 Закону №2189-VІІІ до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. 4.7. На підставі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України, ч.2 п.5 ст.7 Закону № 2189-VII та пп.5, 10 п.47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. №690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85) (надалі - Правила №690) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. 4.8. Відповідно до ч.5 ст.13 Закон №2189-VІІІ плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. 4.9. Згідно з ч.2 ст.14 Закону №2189-VІІІ плата виконавцям комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу, виконавцям комунальної послуги з постачання та розподілу електричної енергії за індивідуальним договором складається з плати за послугу, що розраховується відповідно до засад формування та встановлення цін/тарифів на відповідну комунальну послугу, визначених законом. 4.10. Частинами 5-7 статті 21 Закону №2189-VІІІ передбачено, що ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат. Тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. 4.11. Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за №2633-IV (надалі - Закон №2633-IV) споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. 4.12. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а згідно зі статтею 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (стаття 19 Закону №2633-IV). 4.13. У судовому засіданні встановлено, що 06.06.2014 року [PERSON] звернулася до КП «ТМ ІТКЕ» із заявою про укладення договору на подачу теплової енергії у нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , з початку опалювального сезону - з 01.05.2013 року (а.с.142). 4.14. Відповідно до свідоцтва про право власності №411 від 15.05.2006 року суб`єкту підприємницької діяльності [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 26/600 частки нерухомого майна - будинок житловий-будівля (бар) за адресою: [ADDRESS] (а.с.143, 144). 4.15. 16.06.2014 року між КП «ТМ ІТКЕ» та [PERSON] укладено договір про постачання теплової енергії №І-195 (а.с.145-147). Як вбачається з умов вказаного договору: при затвердженні в установленому законом порядку нових тарифів на теплову енергію, їх застосування здійснюється без додаткового погодження між сторонами (п.п.1.3 п.1); теплова енергія постачається на об`єкти споживачу (Додаток №1 до цього Договору), якими користується споживач на підставі свідоцтва про право власності, в обсягах згідно з Додатком №2 до даного Договору на опалення з параметрами теплоносія на вході мереж споживача, які відповідають температурному графіку (п.2.1 п.2); розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності) на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку; вартість спожитої теплової енергії визначається на підставі акту про обсяги споживання теплової енергії (Додаток №3 до цього Договору) пропорційно опалювальній площі споживача (п.3.1 п.3). 4.16. Як вбачається із Додатку №1 до Договору №І-195 від 16.06.2014 року послуги з теплопостачання надаються щодо об`єкту - нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , метод розрахунку теплової енергії - по приладу обліку (а.с.148). 4.17. Згідно з Додатком №2 до Договору №І-195 від 16.06.2014 року «Обсяги теплового навантаження та теплоспоживання» максимальне теплове навантаження - 0,0121 Гкал/годину (а.с.149, 154). 4.18. За змістом Додатку №4 до Договору №І-195 від 16.06.2014 року тепловим джерелом є котельна по [ADDRESS] (а.с.151). 4.19. 18.11.2014 згідно з робочим проектом реконструкції системи центрального опалення та встановлення прибору обліку теплової енергії в нежитловому приміщенні по [ADDRESS] встановлено індивідуальний лічильник. Відповідно до технічних умов теплове навантаження становить 0,0121 Гкал/годину, джерелом теплопостачання є котельна по [ADDRESS] (а.с.89-99). 4.20. За змістом Прикінцевих та перехідних положень (в редакції від 07.06.2018) Закону №2189-VІІІ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.05.2019. Даним Законом встановлений новий вид послуги - послуга з постачання теплової енергії, надання якої залежало від моменту укладення договору на цю послугу. Разом з цим, відповідно до п.3 Розділу IV (в цій же редакції) договори про надання послуги з постачання теплової енергії мали бути укладені протягом року (до 01.05.2020) з дати введення в дію Закону за процедурою, встановленою ст.14 Закону, а саме шляхом прийняття співвласниками багатоквартирних будинків рішення про вибір моделі організації договірних відносин. Також згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. В подальшому однорічний строк був знову продовжений і договори за Законом №2189-VІІІ мали бути укладені впродовж 5 місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України. 4.21. 26.10.2021 виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області прийнято рішення №871, яким затверджено тарифи на послугу з постачання теплової енергії для категорії «інші споживачі», та введено в дію з 01.11.2021 по 30.09.2022 (а.с.52). 4.22. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону №2189-VІІІ у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 4.23. Як вбачається з копії газети «Курьер недели» №77 (1777) від 30.10.2021 КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» повідомляє, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 на офіційному сайті міста Ізмаїла в розділі КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» 29.10.2021 розміщені типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії та надано посилання, за яким можна ознайомитися з відповідними договорами (а.с.155). 4.24. У відповідності до ч.1 ст.9 Закону №2189-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 4.25. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. 4.26. Аналогічні за змістом положення містять пп.1 п.47 Правил №690. 4.27. Пунктом 37 Правил №690 визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. 4.28. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 20 квітня 2016 року у справі 221/515/15-а, від 30 жовтня 2013 року у справі 6-59цс13, а також Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц. 4.29. Відтак, на думку суду, є неспроможними доводи представника відповідачки про те, що не укладення [PERSON] договору з КП «ТМ ІТКЕ» на постачання теплової енергії є підставою для звільнення її від оплати за вказану житлово-комунальну послугу. 4.30. Що стосується доводів представника відповідачки про те, що розрахунки за спожиту теплову енергію мають здійснюватися лише на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими у встановленому порядку, суд виходить з такого. 4.31. Згідно з пунктами 3, 25, 27, 28, 47-53, 86, 89, 90 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» від 01.06.2011 №869 двоставковий тариф на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної). Умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію - вартість одиниці теплової енергії (1 Гкал) як грошовий вираз змінної частини планованих економічно обґрунтованих прямих витрат на її виробництво та транспортування, що змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії. Умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії - абонентська плата за одиницю теплового навантаження об`єктів теплоспоживання на опалення (1 Гкал/год.) як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно-змінних витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії. Умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію - абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год.) теплового навантаження об`єктів теплоспоживання як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно-змінних витрат, що включаються до повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії з урахуванням планованого прибутку. Ліцензіатам, що одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, можуть в установленому порядку встановлюватися двоставкові тарифи на теплову енергію для всіх категорій споживачів. При цьому окремо визначаються умовно-змінна та умовно-постійна частини такого тарифу. Формування двоставкового тарифу на теплову енергію здійснюється шляхом визначення грошового виразу умовно-змінної (вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії) та умовно-постійної (абонентська плата за 1 Гкал/год. теплового навантаження) частин тарифу, застосування яких забезпечує планований річний дохід, що дорівнює сумі планованої річної повної собівартості, витрат на відшкодування втрат та відповідного річного планованого прибутку, які отримуються за умови застосування одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог цього Порядку. Під час формування двоставкових тарифів на теплову енергію визначаються планована повна собівартість, витрати на відшкодування втрат і планований прибуток від ліцензованої діяльності відповідно до вимог цього Порядку та здійснюється їх розподіл на умовно-змінну та умовно-постійну частини. До умовно-змінної частини двоставкового тарифу на теплову енергію включаються плановані прямі витрати на придбання палива і електроенергії для виробництва теплової енергії власними котельнями та установками з використанням альтернативних джерел енергії та її транспортування, витрати на транспортування природного газу, покупну теплову енергію, а також витрати що включаються до повної планованої собівартості виробництва теплової енергії власними теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками (крім витрат на власні господарські потреби). До умовно-постійної частини двоставкового тарифу на теплову енергію належать витрати, що включені до планованої повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, крім зазначених у пункті 50 цього Порядку і відповідно віднесених до умовно-змінних витрат, а також витрати на відшкодування втрат та планований прибуток, визначений відповідно до пункту 27 цього Порядку. Розрахунок умовно-змінної частини двоставкових тарифів на теплову енергію проводиться шляхом ділення суми умовно-змінної частини витрат, що включаються до планованої повної собівартості, зазначених у пункті 50 цього Порядку, на планований обсяг реалізації теплової енергії споживачам згідно з річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Розрахунок умовно-постійної частини двоставкових тарифів на теплову енергію проводиться шляхом ділення суми умовно-постійної частини витрат, що включаються до планованої повної собівартості, витрат на відшкодування втрат та планованого прибутку, зазначених у пункті 51 цього Порядку, на сумарне теплове навантаження об`єктів теплопостачання споживачів згідно з річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Вартість послуг з постачання теплової енергії складається з умовно-змінної та умовно-постійної частини. Примірна форма розрахунку умовно-змінної та умовно-постійної частин витрат суб`єкта господарювання на послуги з постачання теплової енергії затверджується Мінінфраструктури. Двоставковий тариф на послуги з постачання теплової енергії складається з: умовно-змінної частини тарифу, яка компенсує умовно-змінну частину витрат, понесених на виробництво і транспортування теплової енергії, і визначається з розрахунку на 1 Гкал теплової енергії, використаної для постачання теплової енергії, або виходячи з норми споживання, встановленої органом місцевого самоврядування, відповідно до розрахункової норми витрат теплової енергії на опалення у відповідному населеному пункті для житлових будинків, не обладнаних вузлами комерційного обліку теплової енергії; місячної абонентської плати, яка компенсує умовно-постійну частину витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, і обчислюється з урахуванням теплового навантаження об`єкта теплоспоживання на 1 Гкал/год. відповідно до нормативної величини питомого теплового навантаження системи опалення. Розрахунок двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії проводиться окремо для кожної категорії споживачів (за їх наявності). 4.32. Як вбачається з довідки за підписом в.о. директора-заступника директора з економічних питань №2684 від 28.09.2022 року нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] підключене до внутрішньобудинкової системи централізованого опалення житлового будинку по [ADDRESS] . Джерелом теплопостачання є котельна по [ADDRESS] (а.с.46-51). 4.33. Як вже зазначалося вище, за згідно з Додатком №4 до Договору №І-195 від 16.06.2014 року, укладеного між сторонами у 2014 році, тепловим джерелом є котельна по вул. Клушина, 5а. 4.34. Таким чином, аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що нарахування позивачем заборгованості за конкретним об`єктом за умовно-постійною величиною з огляду на вартість одиниці теплового навантаження об`єктів теплоспоживання на опалення та теплового навантаження цього об`єкту (виходячи з 0,0124 Гкал/год) є правомірним. 4.35. Відповідно до розрахунку сума боргу за теплопостачання нежитлового приміщення по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , становить 25 857 гривень 60 копійок (а.с.15). За змістом розрахунку сума боргу за абонентське обслуговування становить 352 гривні 99 копійок (а.с.16). 4.36. Статті 525, 526 ЦК України визначають, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.37. Відтак, оскільки послуги надаються, але їх оплата не проводиться, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. 4.38. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Суд вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони на висновки не впливають. V. Розподіл судових витрат 5.1. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у 2 481 гривня, а також витрати, пов`язані з витребуванням доказів в сумі 60 гривень (а.с.57).

Outcome: approved