Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

У квітні 2024року Приватне акціонерне товариство (далі по тексту - ПрАТ) «ПРОСТО» (представник адвокат Синюк С.Л., ордер, свідоцтво а.с.27-29), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача затрати із виплати страхового відшкодування у розмірі 7 386,78 грн., стягнути судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та оплати за надання професійної правової допомоги у розмірі 6 000,00 грн., обґрунтовуючи вимоги наступним. 15 грудня 2022 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом № ЕР-212471879, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Multivan», державний реєстраційний номер (далі по тексту - д.н.з.) [NUMBER] . 05 червня 2023 року в м. Києві по вул. Верхній сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), учасниками якої були автомобілі «ВMW», д.н.з [NUMBER] , який належить [PERSON] , та забезпечений полісом позивача автомобіль «Volkswagen Multivan», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року винним у даній ДТП визнано водія [PERSON] , який керував автомобілем з порушенням правил дорожнього руху. 08 червня 2023 року із заявою про подію звернувся водій [PERSON] , повідомив про пошкодження внаслідок ДТП автомобіля «ВMW» д.н.з [NUMBER] . Відповідно до експ.висновку/калькуляції № 164326 від 19 червня 2023 року вартість матеріального збитку власнику автомобіля «ВMW», д.н.з [NUMBER] , склала 10 064,14 грн. Акціонерним товариство «Просто-страхування» (далі АТ «Просто») 05 червня 2023 року прийнято рішення: визнати дану подію страховим випадком, про що 07 вересня 2023 року складено страховий акт № 164326, розмір страхового відшкодування за ремонт автомобіля - 7 386,78 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 4552 від 11 вересня 2023 року сплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля «ВMW», д.н.з [NUMBER] , у розмірі 7 386,78 грн., що становить фактичні витрати АТ «Просто», пов`язані із цим страховим випадком. Вказується, що позивач намагався здійснити досудове врегулювання спору шляхом направлення регресної вимоги № 04-2275 від 18 вересня 2023 року на адресу відповідача, однак останній ніяким чином не відреагував. Посилаючись на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та норми Цивільного Кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.52,53). Відповідачу за адресою місця його реєстрації, відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 550397 від 18 квітня 2024 року (а.с.50), судом направлялись копії ухвали про відкриття провадження, позову з додатками до нього. Поштові відправляння повернулись до суду без врученням з відмітками поштового відділення від 07 травня, 22 травня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адерсою» (а.с.58,59). Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення до нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне. Відповідно пункту 1.1. Статуту ПрАТ «ПРОСТО» (нова редакція), затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «ПРОСТО - страхування», протокол № 6 від 27 грудня 2023 року, ПрАТ «ПРОСТО» є новим найменуванням ПрАт «Просто-страхування» (а.с.35-37). 15 грудня 2022 року між АТ «ПРОСТО-страхування», як страховиком, та відповідачем [PERSON] , як страхувальником, було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Поліс ЕР № 212471879, предметом якого є страхування забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Multivan», д.н.з. [NUMBER] (а.с.5). Судом досліджено шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року (справа №757/24427/23-п). Даною постановою суду було встановлено, що 05 червня 2023 року о 10:14 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Multivan», д.н.з. [NUMBER] , по вул.Верхній,5 в місті Києві, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності маневру, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «ВMW», д.н.з. [NUMBER] , після чого водій [PERSON] залишив місце пригоди, чим порушив п.п.2.10 (а), 10.9 Правил дорожнього руху України. Водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.тс.122-4,124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу (а.с.11.12). На підставі ч. 4 ст.82 Цивільного процесуального Кодексу (далі - ЦПК) України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] є власником транспортного засобу «Volkswagen Multivan», д.н.з. [NUMBER] (а.с.8,9). 07 червня 2023 року [PERSON] повідомив страховика АТ «Просто-страхування» про подію ДТП, яка сталася 05 червня 2023 року (а.с.6,7). Також, із заявою до позивача про подію даної ДТП та виплату страхового відшкодування 08 червня 2024 року звернувся другий учасник - [PERSON] (а.с.13,14,23). Згідно експ.висновку/калькуляції № 164326 від 19 червня 2023 року вартість ремонту автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] , склала - 10 064,14 грн. (а.с.15-22). Згідно Страхового акту № 164326 від 07 вересня 2023 року, розмір страхового відшкодування становить 7 386,78 грн., одержувачем страхового відшкодування є [PERSON] , якому відповідно до платіжної інструкції № 4552 від 11 вересня 2023 року, згідно страхового акту № 164326 від 07 вересня 2023 року, сплачено страхове відшкодування у розмірі 7 386,78 грн. (а.с.24). Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу (ЦК) України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Таким чином відносини між сторонами у справі регулюються правилами статтями 1191 ЦК України та 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач (який є страховиком відповідача) виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПрАТ «ПРОСТО» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7 386,78 грн, що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем на користь потерпілої особи за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню у порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом у постанові від 03 вересня 2018 року Справа № 464/1937/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «ПРОСТО» до [PERSON] про страхове відшкодування підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на праву допомогу у розмірі 6 000,00 грн суд зазначає наступне. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. За матеріалами справи, інтереси позивача представляє адвокат Синюк С.Л. на підставі ордеру від 01 квітня 2024 року, виданого адвокатським бюро «Синюк та партнери», свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 15 лютого 2018 року (а.с.27-29). 03 січня 2024 року між ПрАТ «Просто» та адвокатським бюро «Синюк та партнери» укладено договір про надання правової № 1 допомоги. Відповідно до додатку № 1 від 01 квітня 2024 року до договору, складено реєстр справ, що є невід`ємною частиною договору про надання правової № 1 від 03 січня 2024 року. Правова допомога надана за період: березень 2024 року, згідно переліку справ. Як вбачається, в графі номер страхової справи вказано номер страхової справи 164326 щодо учасника ДТП та відповідача по справі [PERSON] , сума збитку - 7 386,78 грн., вартість послуг з правової допомоги - 6 000,00 грн. (а.с.38-40). 10 квітня 2024 складно детальний опис (надання послуг), виконаних адвокатом Синюк С.Л. для надання правової, до складу яких входить консультації, підготовчі дії, подання позову, вартість робіт - 6 000,00 грн. (а.с.43). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 751/3840/15-ц. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно зі ст.ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу, це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до ст. ст.12,81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене,

Outcome: approved