Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із зазначеною заявою в якій просив суд, Встановити факт постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , уродженки с.Колібаш Вулканештського району Молдавської РСР. В обґрунтування заяви вказував, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Колібаш Вулканештського району Молдавської РСР, має громадянство Республіки Молдова та з 29.04.2013 має посвідку на постійне проживання в України. Її мати [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Колібаш Вулканештського району Молдавської РСР, яка померла [INFO] , була громадянкою України та на момент отримання громадянства мала реєстрацію місця проживання в селі Розанівка Новобузького району Миколаївської області. Під час свого життя, а саме 17.11.2012, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище « [PERSON] », яке вона змінила під час державної реєстрації шлюбу. 25.04.2024 [PERSON] звернулась до міграційної служби, щодо оформлення громадянства України за територіальним походженням, про те, 26.04.2024, останній відмовлено на підставі не надання заявником документу, що підтверджує постійне проживання батька чи матері заявника до 24.08.1991 року на територіях зазначених у абзаці 1 пункту 27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215. Таким чином, у зв`язку з тим, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 року її близького родича (матері), а встановлення даного факту породжує юридичні наслідки, заявник вимушена звернутися до суду. Присутній в судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити заяву в повному обсязі. Присутня в судовому засіданні представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду, так як на момент подання заперечень на заяву, матеріали справи не містили відомостей про трудову діяльність [PERSON] . Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що, відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.9), батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9, 26). 17.11.2012 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2014, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11-12), після розірвання шлюбу [PERSON] , залишила собі прізвище « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.13), [PERSON] , померла [INFO] . Як видно з матеріалів справи (а.с.14), 25.04.2024 [PERSON] звернулась до міграційної служби, щодо оформлення громадянства України за територіальним походженням, про те, 26.04.2024, останній відмовлено на підставі не надання заявником документу, що підтверджує постійне проживання батька чи матері заявника до 24.08.1991 року на територіях зазначених у абзаці 1 пункту 27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215. В своїй заяві представник заявника посилається на те, що, встановлення факту постійного проживання матері заявника на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання громадянства України. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законом передбачена можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти постійного проживання на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України. У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, відповідно до яких громадянами України є громадяни колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік (далі - СРСР), які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 22 Положення про паспортну систему в СРСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 28 серпня 1974 року, встановлювалися вимоги щодо прописки громадян СРСР за місцем проживання громадян, що мали паспорти - по паспортам, а тих, що прибули на тимчасове проживання з одної місцевості у іншу на строк більше ніж півтора місяці, прописувалися тимчасово. Зазначеним пунктом Положення також встановлювалися обмеження у праві громадян на прописку за місцем проживання в разі відсутності в паспорті громадянина відмітки про виписку. Такі громадяни не підлягали прописці. Встановлення факту постійного проживання матері заявника на території України у період\~до 24 серпня 1991 року\~позасудовим шляхом неможливо, а даний факт для заявника має юридичне значення і необхідний для набуття громадянства України за територіальним походженням. Такі висновки відповідають також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 24 березня 2021 року у справі № 521/6094/19 (провадження №61-15297св20). Як видно з матеріалів справи, [PERSON] , з 27.01.89 працювала в КСП ім.Суворова Миколаївського району Одеської області, звідки звільнена у 1993 році (а.с.54). Крім того остання, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.04.1985 по 03.04.2009 (а.с.56), а у 2002 році отримала паспорт громадянина України (а.с.10). Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність представником заявника заявлених вимог, та встановлення судом факту постійного проживання [PERSON] на території України станом до 24.08.1991, у зв`язку із чим, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved