Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

31.07.2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Останній на праві приватної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] разом з матірю були зареєстровані та проживали у вказаній квартирі, тобто позивач фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання. 28.09.2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу, а 28.07.2023 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] . Однак, постановою від 28.07.2023 року їй було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що не надано документів, що підтверджують родинні відносини між нею та померлою. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою відділом запису актів цивільного стану м. Карпинськ Свердловської області №459 від 27.04.2005 року. Однак у вказаній довідці допущено описку у її імені, а саме: російською мовою зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Отримати нову довідку, виїхавши до російської федерації, з якою відбувається воєнний конфлікт, вона немає можливості, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 07.08.2023 року (головуючий суддя Дмитрієва М.М.) відкрито провадження по справі №333/6287/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08.11.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. належним чином засвідчену копію спадкової справи №50 від 28.09.2021 року, заведеної після смерті [PERSON] . 20.09.2023 року на адресу суду від представника Запорізької міської ради Рєпєнко О.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що за умови доведеності позивачем всіх обставин, на які вона послається щодо встановлення факту родинних відносин, між [PERSON] та [PERSON] , як такими, що є між донькою та матірю, покладаються на розсуд суду. 18.01.2024 року до суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. надійшла копія спадкової справи №50/2021 заведеної після смерті [PERSON] 23.04.2024 року ухвалою суду у цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 06.06.2024 року визнано явку позивача [PERSON] обов`язковою. 26.06.2024 року на підставі розпорядження керівника апарату суду №52-к від 26.06.2024 року проведено повторний автоматизований розподіл справи \~та справу передано у провадження судді Холода Р.С. Ухвалою суду від 28.06.2024 року (головуючий суддя Холод Р.С.) прийнято справу до судового розгляду та призначено відкрите судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання позивач [PERSON] \~та її представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Від [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила задовольнити позов в повному обсязі, розглянути справу за її відсутності та зазначила, що судові витрати позивач залишає за собою. Представник Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо встановлення факту родинних відносин Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої відділом запису\~актів цивільного\~стану м.\~Карпинськ Свердловської\~області №459\~від 27.04.2005\~року,\~« [PERSON] » народилася\~ [INFO] , батьками якої зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] ». В матеріалах наявна копія трудової книжки, відповідно до якої вбачається, що остання була заведена 25.04.1968 року на ім`я « [PERSON] ». На титульному аркуші трудової книжки наявний запис, що прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб « [NUMBER] » від 19.07.1969 року. 27.01.1977 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №94. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] - одна і та ж людина, яка є дочкою [PERSON] . Відмінності у написанні імені [PERSON] (російською мовою « [PERSON] ») та [PERSON] , суд сприймає як помилки, які були допущені органами ДРАЦС. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, яка відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосовуванню судами як джерело права, вказано, що суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Оскільки встановлення юридичного факту щодо наявності родинних відносин потрібно позивачу задля досягнення юридичних наслідків у вигляді реалізації своїх спадкових прав, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимог позивачки про встановлення факту родинних відносин між нею та її померлою матір`ю.\~Доказами дослідженими в судовому засіданні підтверджується факт родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] , а саме те, що померла [PERSON] є матірю [PERSON] . Щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.04.2013 року серії [NUMBER] , актовий запис №2183. Згідно свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 23.04.1993 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою (ч.\~1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу) (ч. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно з вимогами ст. ст.\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що на дату смерті [PERSON] , з нею були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповіддю Департаменту реєстраційних послуг №04-07/3/21064 від 07.10.2021 року. [PERSON] є донькою спадкодавці, а [PERSON] онуком останньої. Отже, позивач є спадкоємицею І черги. Частиною 1\~ст. 1298 ЦК України\~встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Встановлено, що 28.09.2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] . Зазначену заяву зареєстровано в реєстрі за №147 та заведено спадкову справу за №50/2021. Інші особи до нотаріуса не подавали заяви про прийняття спадщини. Постановою від 28.07.2023 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано документів, що підтверджують родинні відносини. Відповідно до глави 10 п. 4.2. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5\~, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтво органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили про встановлення факту родинних та інших відносин. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не піддягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи, що судом встановлено факт належності спадкодавцю на момент смерті квартири за адресою: [ADDRESS] , а також те, що на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України,\~позивач є єдиною спадкоємицею І черги, що прийняла спадщину, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання за\~\~ [PERSON] права власності на квартиру за вказаною адресою, в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] , [INFO] , є доведеними та обґрунтованими, у зв`язку з чим задовольняються судом. Згідно ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, представник позивача [PERSON] у заяві від 31.05.2024 року зазначила, що судові витрати позивач залишає за собою.

Outcome: approved