Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

18.03.2020 до суду надійшла вказана позовна заява, в якій з подальшим уточненням представник позивача просить зобов`язати відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] ; та визначити наступні способи участі позивача у вихованні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] : кожної першої, третьої суботи місяця та кожної другої, четвертої неділі місяця з 12.00 год. до 20.00 год. без супроводу [PERSON] з можливістю спільного відвідування громадських місць (парків, дитячих майданчиків, дитячих розважальних закладів тощо); у літній період з 01.06 по 30.06 включно, з повідомленням відповідача про місце перебування (проживання) дитини, але без її супроводу; у літній період з 15.08. по 30.08 включно, з повідомлення відповідача про місце перебування дитини, але без її супроводу; у зимовий період з 29.12 по 10.01 включно з повідомленням відповідача про місце перебування (проживання) дитини, але без її супроводу; кожного Великодня та кожного дня народження дитини, з повідомленням відповідача про місце перебування (проживання) дитини, але без її супроводу; та судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування заявлених вимог посилається на наступне. 03.11.2012 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який 10.12.2019 рішенням суду було розірвано. Від вказаного шлюбу? [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю. Позивач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі визначеному рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019. Однак, між позивачем та відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, та відповідач чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому вона не заперечує щодо спілкування сина з батьком за місцем проживання матері або за взаємною згодою сторін, в задоволенні решти відмовити, посилаючись на те, що позивач вчиняв домашнє насильство стосовно неї та дитини, тому вони переїхали до смт. Нові Санжари, з позивачем в них різні погляди на виховання дитини, та позивач не надає коштів на життєві потреби сина, не спілкується з дитиною, та син боїться свого батька. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що відповідачка не заперечує проти спілкування сина з батьком, проте вони на даний час перебувають за кордоном. Представник УССД ДПСП ХМР в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Від представника третьої особи служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області на адресу суду надійшла заява про слухання справи у їх відсутність, та при прийнятті рішення просили урахувати наданий висновок щодо розв`язання спору. 18.03.2020 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Ніколаєнко І.В. 23.03.2020 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача. Ухвалою судді від 23.03.2020 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній в порядку загального позовного провадження. 17.04.2020 здійснено перерозподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Садовському К.С. Ухвалою судді від 22.07.2020 відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Щербак Т.О. про проведення судових засідань в режимі ВКЗ. Ухвалою суду від 09.10.2020 до участі по даній справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, та зобов`язано надано висновок щодо розв`язання спору. Протокольною ухвалою суду від 09.06.2021 задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків. Протокольною ухвалою суду від 26.07.2021 задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи. Ухвалою суду від 26.07.2021 по справі призначено судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса МЮУ», та провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 12.04.2023 здійснено перерозподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Зубу Г.А. 27.02.2024 на адресу суду надійшов висновок експерта №21405 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 19.02.2024. Ухвалою суду від 28.02.2024 вказану справу прийнято до провадження судді, та відновлено провадження по даній справі. Протокольною ухвалою суду від 03.06.2024 задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. Ухвалою суду від 03.06.2024 закрито підготовче провадження по вказаній справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.06.2024 доручено Новосанжарському районному суду Полтавської області організувати проведення судових засіданні в режимі ВКЗ за участю свідків. Судом встановлено, що 03.11.2012 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2019, яке набрало законної сили 17.01.2020, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 28.08.2019 та до досягнення повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону. Борг на 01.05.2024 зі сплати аліментів відсутній. До 24.02.2022 спільна дитина сторін разом з матір`ю проживали за адресою: [ADDRESS] , у дитини було виявлено ряд хвороб, які потребують періодичного стаціонарного лікування. Між позивачем та відповідачем склались неприязні стосунки, та конфлікти щодо матеріального утримання дитини, догляду за нею, виховання, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10\~ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~ 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7\~СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення\~статті 159 СК України\~свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). Відповідно до частини другої статті 155\~СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Визначаючи спосіб участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з частинами четвертою, п`ятою\~статті 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас відповідно до частини шостої\~статті 19 СК України\~суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Встановлено, що згідно з висновком від 03.02.2021 №02/02-02, орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області вважає за можливе встановлення такого режиму побачень батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , а саме: не більше одного разу на місяць, протягом трьох годин і тільки у присутності матері [PERSON] , за місцем її проживання або за згодою обох батьків за попередньою домовленістю. В подальшому, за умови якщо зустрічі з батьком не нестимують негативу та небезпеки життю та здоров`ю дитини, можливе визначення днів та годин спілкування батька з дитиною за взаємною згодою батьків. Також органом опіки та піклування було обстежено умови проживання дитини, та відповідно до складеного Акту від 28.01.2021 дитина забезпечена всім необхідним, та у бесіді з дитиною встановлено, що [PERSON] боїться свого батька, він постійно кричить, погрожує матері. До суду надано висновок психологічного обстеження (вих №9 від 31.07.2019) підготовленого ГО «Центр «Ресурс- Професіонал», метою якого було виявлення психолого-емоційного стану дитини та оцінки наслідків конфліктів в сім`ї, відповідно до висновків якого конфлікт в сім`ї має негативний вплив на емоційний стан малолітнього [PERSON] , для відновлення якого потрібно обмежити спілкування з батьком. Про погіршення психологічного стану дитини свідчать часті захворювання дитини, погіршення сну та настрою. До суду надано висновок про психологічний супровід від 26.05.2020 №01-17/49 виготовленого Інклюзивно-ресурсним центром Новосанжарської районного ради Полтавської області, відповідно до якого мамі дитини рекомендовано вчити дитину ставити перед собою мету та досягати її в любій ситуації (навіть в стресовій), усвідомлювати способи досягнення мети, оцінювати власні результати, а також сприяти позитивному емоційному настрою, вірі в свої сили та можливості, постійно використовувати позитивну стимуляцію схвалення. В майбутньому дитина потребує подальшого спостереження, супроводу психолога та уникнення психотравмуючих ситуацій. Відповідно до висновку експерта №21405 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 19.02.2024 підготовленого за ухвалою суду ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», індивідуально-психологічними особливостями батька [PERSON] є нормальний рівень інтелектуального розвитку; функціонування пам`яті, мислення, уваги, сприйняття в межах норми, адекватна самооцінка, стенічний (активний, діяльний) тип реагування, ділова спрямованість, кмітливість, сміливість, наполегливість, стійкість уподобань та інтересів, практичність та розсудливість. У структурі темпераменту виражені риси інтраверсії орієнтування на свій внутрішній світ, емоційна сприйнятливість, безпосередність, експресивність, емоційна нестійкість, чутливість щодо різних нюансів впливу середовища (підвищений самоконтроль допомагає сховати вразливість). Соціальна поведінка характеризується вираженими лідерськими якостями (енергійністю, ініціативністю, незалежністю суджень, поглядів та поведінки, прагнення до домінування), емоційною значущістю соціальних контактів, розвинутим відчуттям обов`язку та відповідальністю, стійкістю щодо традицій. В соціальних контактах має місце орієнтування на власну думку, недовіра до авторитетів (відмова приймати щось на віру), потреба у відстоюванні власних установок, протидія обставинам, що має захисний характер. У найскладніших життєвих ситуаціях для [PERSON] характерна активна поведінкова стратегія, при якій людина намагається використовувати всі наявні у неї особистісні ресурси для пошуку можливих способів ефективного вирішення проблеми. Особливостями банківської поведінки [PERSON] є виражене позитивне ставлення до дитини, відкритість для спілкування, пояснення суті батьківських вимог, обговорення проблемних питань, емоційна підтримка, готовність надати сину автономію у вирішенні тих питань, які йому вже до снаги, виховання рішучості таливості. Надати відповідь на питання щодо індивідуально-психологічних особливостей [PERSON] , особливостей її виховної поведінки, не є можливим. Вирішити питання щодо характеру впливу виховної поведінки [PERSON] , [PERSON] на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя їх дитини [PERSON] , [INFO] не є можливим. Визначити, яким чином можуть вплинути умови виховання кожного з батьків на психологічний стан та розвиток їх дитини [PERSON] не є можливим. Визначити, чи має залежність оцінка сімейної ситуації [PERSON] , [INFO] від впливу з боку його батьків та інших дорослих, не є можливим. Допитана зі сторони позивача свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є тіткою позивача, та знає його з дитинства, та він завжди хотім сина. З сином в нього дуже добрі стосунки, дитина любить тата. Будь-яких прояві насильства щодо дитини вона не бачила, батько завжди піклувався про свого сина. Допитані зі сторони відповідача свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що батько дитини не дає коштів на його утримання, всі витрати на утримання на дитину відповідач несе самостійно, та відповідач ніколи не перешкоджала позивачу у спілкуванні з його сином, сам відповідач не завжди виявляє бажання на спілкування з сином, та останній боїться свого батька. Також, судом встановлено, що після повномаштабного вторгнення, відповідач та її дитина покинули територію України, та на разі проживають в Німеччині. Враховуючи, вказані обставини, та те, що складений висновок органу опіки та піклування на даний час у зв`язку зі зміною обставин, не є обгрунтований, та суд не може з ним погодитись у зв`язку з неможливістю його виконання, так як дитина знаходиться за межами України, тобто останній є таким, що суперечить інтересам дитини, а тому суд вважає за необхідне його відхилити. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та місце її проживання на даний час, психологічний стан дитини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, входячи передусім з якнайкращих інтересів дитини, та вважає за можливе встановити наступний порядок участі [PERSON] ,\~ [INFO] , у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначивши час: один тиждень взимку, два тижні влітку за попередньою домовленістю батьків без присутності [PERSON] , та за згодою сина [PERSON] , [INFO] , адже такий спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, оскільки між батьками дитини виникають постійні конфліктні ситуації, що негативно впливають на дитину, та її емоційний стан, а також забезпечує рівність прав батьків щодо дитини. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, його місце проживання, стану здоров`я батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Однак, сторонами не заперечується, що між позивачем та відповідачкою склалися неприязні стосунки, проте доказів того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з сином до суду надано не було, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у спілкуванні позивача з сином та його вихованні, та сама відповідачка не заперечує проти спілкування позивача з дитиною, про що було неодноразово наголошено в судовому засіданні самою відповідачкою. За вказаних обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а в іншій частині позову суд вважає за необхідне відмовити за наведених вище підстав. Також згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial