Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «СП «Козин», в якому вказала, що у період з 03 серпня 2020 року по 30 квітня 2023 року перебувала у трудових відносинах з TOB «СП «Козин». Фактичне місце роботи: 19520, с.Валява Черкаського району Черкаської області вул.Козацька 19. 17.04.2023 року ( за два тижні до бажаної дати звільнення 30.04.2023 року) вона подала заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням заступнику директора Курінному О.О. по місцю фактичного місця роботи та в телефонному режимі повідомила фінансового директора [PERSON] , юриста [PERSON] про бажання звільнитися із займаної посади за власним бажанням. 01.05.2023 вона відправила фото заяви на звільнення на електронну скриньку фінансового директора [PERSON] - [INFO] , юриста [PERSON] - [INFO] 01.05.2023 року адміністрація компанії заблокувала її доступ до спеціалізованої програми обліку в свинарстві, користування якою є обов`язковим в процесі виконання її посадових обов`язків, чим фактично підтвердило її звільнення із займаної посади - директора. В період з 01.05 2023 року по 13.05.2023 року вона неодноразово зверталась в телефонному режимі до фінансового директора [PERSON] про необхідність проведення звільнення згідно ст.47, ст 116 КЗпП України. 14.05.2023 року [PERSON] повідомила про те що її заява на звільнення загублена, та для повного фінансового розрахунку попросила переписати заяву на звільнення та надіслати за фактичним місцем роботи, що вона і зробила 15.05.2023 р., про що свідчить квитанція про кур`єрську доставку з описом. 18.05.2023 року їй була виплачена заробітна плата за квітень 2023 року в сумі 13685,00 грн. Однак, в день звільнення позивача 01.05.2023 р. (30.04.2023 року припадає на неділю), відповідач не ознайомив з наказом, не оформив та не видав трудову книжку, письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ст. 47 КЗпП України та ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Тому позивач просила стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу по день ухвалення рішення (а.с.18-27). 2.Позиція сторони відповідача (а.с.57-64). Позивачка вказує, що працювала в період з 03 серпня 2020 року по 30 квітня 2023 року у TOB «Козин». 17 квітня 2023 року вона подала заяву про звільнення за власним бажанням заступнику директора Курінному О.О. по фактичному місцю роботи та в телефонному режимі повідомила фінансового директора [PERSON] та юриста [PERSON] . Щодо даного твердження, то воно не відповідає дійсності. Як підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати за 2-й квартал 2023 року працівників з прізвищами [PERSON] та [PERSON] у TOB «СП «Козин» немає. Позивач вказує, що їй 01.05.2023 року адміністрація компанії заблокувала її доступ до спеціальної програми обліку у свинарстві, що фактично підтвердило її звільнення з посади директора у цей день. Варто зазначити, що позивач працювала на посаді директора TOB «СП «Козин». Директор, згідно Статуту Товариства є вищою посадовою особою - виконавчим органом Товариства, здійснює управління його поточною діяльністю (п. 15.1. Статуту) та підзвітний Загальним Зборам Учасників (п. 15.1.2 Статуту). З пояснень позивача не відомо, що таке адміністрація. Згідно п. 11.1. Статуту керівними органами Товариства є: Загальні збори Учасників, Директор, Ревізійна комісія. [PERSON] не є посадовою особою TOB «СП « Козин». Позивач стверджує, що вона мала намір звільнитися 30 квітня 2023 року. Згідно п. 12.2.5 Статуту Товариства до повноважень Загальних Зборів Учасників відноситься створення та відкликання виконавчого органу Товариства. Тобто Директор Товариства (позивач), яка діяла на підставі Статуту Товариства мала б повідомити про своє бажання щодо звільнення засновників Товариства, а не будь-яких інших осіб (мається на увазі інших працівників Товариства чи осіб, які взагалі не є працівниками товариства, як зазначено вище), а саме засновника TOB «Аграрно інвестиційна група», яке є єдиним засновником. Згідно з довідкою № 4 від 27.10.2023 року заява чи інші документи про звільнення від [PERSON] не надходили. 30 травня 2023 року позивачкою як директором TOB «СП «Козин» було підписане та подане в AT «Ощадбанк» платіжна інструкція № 01 від 29.05.2023 року на суму 10642857,15 грн. Тому саме твердження позивача про її звільнення 30 квітня 2023 року не відповідає дійсності та спростовується навіть цим документом, яким підтверджено здійснення нею повноважень як директора (виконавчого органу) станом на 30.05.2023 року. Як видно з розрахунку, наведеному в позовній заяві, позивачка починає розрахунок середнього заробітку за період з 01.05.2023 року по 03.07.2023 року Хоча як зазначено вище, станом на 30.05.2023 року позивачка діяла від імені TOB «СП «Козин» як директор та була розпорядником коштів товариства. Звідси виникає запитання, якщо вона звільнялась (бажала звільнитись) із займаної посади, то чому не нарахувала та не виплатила собі заробітну плату за період роботи по дату звільнення. Згідно з довідкою вих. № 51 від 31.10.2023 року виданою ТОВ «Трансджейнт 8» [PERSON] працювала в цьому підприємстві з 01.01.2023 року на посаді головного ветеринарного лікаря та була звільнена 15.06.2023 року. З 01 січня 2023 року по дату звільнення 15.06.2023 року трудова книжка [PERSON] знаходилась на цьому підприємстві та була надіслана [PERSON] поштою. Просили відмовити у задоволенні позову. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.07.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с.33-34). Ухвалою суду від 10.07.2023 залишено без розгляду позовну вимогу [PERSON] до ТОВ «СП «Козин» про зобов`язання відповідача провести звільнення [PERSON] згідно ст. 47 КЗПП України (ознайомити з наказом, оформити та видати трудову книжку, здійснити повний розрахунок, ввести дані в електронну трудову книжку) - в зв`язку з поданням позивачем заяви про залишення позовної вимоги без розгляду (а.с.35-36). Ухвалою суду від 05.10.2023 прийнято до свого провадження цивільну справу, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.51-52). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити, надала пояснення аналогічні його змісту. У судовому засіданні представник позивача адвокат Кривошия О.А. позов підтримав, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні його змісту. Представник відповідача адвокат Волощук В.В. позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні через необґрунтованість. У судовому засіданні були вивчені наступні матеріали справи: -копія заяви [PERSON] від 17.04.2023 адресована ТОВ СП «Козин» (а.с.4) -копія експрес-накладної (а.с.5) -копія паспорта позивача, картки платника податків (а.с.6) -копія трудової книжки (а.с.7) -копія форми ОК-5 (а.с.8-9) -копія витягу з реєстру територіальної громади (а.с.28) -копія трудової книжки (а.с.29) -відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.30-31) -копія договору про надання правової допомоги (а.с.45-46) -відзив на позов (а.с.57-58) -копія статуту ТОВ СП «Козин» (а.с.59-67) -копії відомостей податкового розрахунку сум доходу (а.с.68-72) -копії платіжних інструкцій (а.с.73, 74) -копія довідки від 27.10.2023 №4 ТОВ «Аграрно інвестиційна група» (а.с.75) -копія довідки від 31.10.2023 №51 ТОВ «Трансджейнт 8» (а.с.76) -копія договору про надання правової допомоги (а.с.77) -копія ордеру (а.с.78) -копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.79) -копія ордеру серії ЧК №176019 (а.с.92) -копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.93) -клопотання про долучення доказів (а.с.105-106) -копія форми ОК-5 (а.с.110-114) -копія довідки з електронного кабінету ПФУ (а.с.115-116) -копія трудової книжки (а.с.117-118) -копія форми ОК-5 (а.с.119-123) -копія трудової книжки (а.с.148-154) -довідка АТ «Ощадбанк» (а.с.183) -копія платіжної інструкції №01 від 29.05.2023 (а.с.184-185) -копія картки із зразками підписів (а.с.186) -копія заяви про приєднання до договору про надання гранту (а.с.187) -копія заяви про підключення тарифного пакету (а.с.188) -копія заяви про відкриття поточного рахунку (а.с.189-190) -копія договору банківського обслуговування від 29.03.2023 (а.с.191-192) -копія заяви про відкриття рахунку обслуговування гранту (а.с.193-196) -копія витягу трудової книжки (а.с.213) -клопотання про долучення доказів (а.с.225-226) -копії квитанцій №1, 2 (а.с.227-228) -копії відомостей про суми нарахованого доходу позивачу (а.с.229 -243). -доідка про доходи ( а.с.260) 3.Висновки суду Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом , із записів трудової книжки убачається, що 03.08.2020 позивачка прийнята на посаду директора СП «Козин». ( а.с.7) На а.с.4,5 міститься копія заяви позивачки від 17.04.2023 про звільнення за власним бажанням, яка адресована ТОВ СП«Козин», направлена поштою на адресу ТОВ «Транжейт 8» 16.05.2023. Доказів направлення заяви на електрону пошту відповідача позивачка не надала. Позивачка була відсутня на робочому місці у період з 01.05.2023 р. , що не заперечується позивачкою, так як вона вважала себе звільненоюю Судом установлено, що [PERSON] звільнена із займаної посади TOB «Козин» 01.07.2023, відповідно до відомостей електронної трудової книжки, за згодою сторін (а.с.117). Трудова книжка [PERSON] була передана у відділ кадрів ТОВ «Трансджейнт 8» з моменту укладення нею трудового контракту з 01.01.2023, після звільнення була надіслана позивачу та отримана нею 09.09.2023, що нею визнається (а.с.76). ТОВ «Трансджейт 8» надіслало на поштову адресу позивачки трудову книжку, в якій відчутні записи щодо прийняття та звільнення позивачки з СП « Козин » (а.с. 148-154). З форми ОК-5 вбачається, що у травні, червні 2023 року ТОВ «Козин» [PERSON] виплачена заробітна плата у розмірі 17000 грн в місяць (а.с.119-123). Сторона відповідача не заперечувало факт не проведення розрахунку з позивачем станом на час звільнення позивача 1.07. 2023 року ( вважала що непроведення розрахунку сталося з вини самої позивачки). За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц «звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця». Установлено, що позивач у день її звільнення не працювала, доказів звернення до відповідача із вимогою про сплату всіх належних сум до подання позовної заяви нею не надано, а тому суд доходить висновку про необхідність обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з часу отримання відповідачем позовної заяви - 18.07.2023 року (дата, яку вказує відповідач, як дату отримання ухвали про відкриття провадження та позовної заяви позивача товариством (а.с.43). Суд уважає, що середній заробіток підлягає стягненню з 18.07.2023 до 09.09.2023 ( дата отримання трудової книжки позивачкою). Кількість робочих днів за два місяці (травень, червень)- 45, період з 18.07.2023 року по 09.09.2023 року становить - 38 робочих днів. Отже, середній заробіток позивачки за період з 18.07.2023 року по 09.09.2023 становить 28711,11 грн (двадцять вісім тисяч сімсот одинадцять грн 11 коп), виходячи з розрахунку: 34000 грн : 45х38. Щодо стягнення середньої заробітної плати в період з часу отримання трудової книжки ( 09.09.2023 р.) до моменту винесення рішення суду - то у вказаній частині вимоги не підлягають задоволенню. Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справив усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Позивачем при подачі позову судовий збір не був сплачений. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з позивачки вдоод держави та стягнення з відповідача на користь позивачки астини судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial