Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач 20.05.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 19.04.2008 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . З лютого 2024 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною тому стала розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що примирення між сторонами неможливе, строк на примирення просить не надавати. Спір щодо розподілу майна подружжя та визначення місця проживання дитини між ними відсутній. За таких обставин [PERSON] зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та наполягає на його розірванні. \~Ухвалою суду від 15.07.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.10-11). \~ \~ \~ \~ Позивач була повідомлена про розгляд справи належним чином, додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направила. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу його реєстрації було направлено ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, про що свідчить конверт (а.с.15), який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відзиву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав. Справа\~розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України справа розглядалась заочно. Як встановлено судом, 19.04.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 154 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Внаслідок різних поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, ведення спільного господарства, шлюбні стосунки фактично були припинені в лютому 2024 року. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Спір щодо визначення місця проживання дитини та розподілу майна подружжя між сторонами відсутній. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.3\~ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115Сімейного\~Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved