Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

07 червня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та відповідачем 21 липня 2021 року був укладений кредитний договір № 540282462, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит. 21 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, згідно умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 540282462 від 21 липня 2021 року. Крім того, 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 20102022, згідно умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 540282462 від 21 липня 2021 року. Згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 540282462 у сумі 34675,75 грн, з яких: 9750,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 24925,75 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами на загальну суму 34675,75 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, що стало підставою для утворення заборгованості, ТОВ ФК «ЄАПБ» просить стягнути з [PERSON] вищевказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі представника позивача, просив позов задовольнити у повному обсязі, вказує, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання за повторним викликом не з`явився. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з відповіді старости старостинського округу № 2 Плужненської сільскої ради № 2/28 від 03 липня 2023 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслані [PERSON] судові повістки на 14 лютого 2024 року, на 25 березня 2024 року, 22 липня 2024 року та на 04 вересня 2024 року були отримані відповідачем, про що наявні відмітки у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення, а судові повістки на 28 липня 2023 року, 18 вересня 2023 року, 06 листопада 2023 року, 01 грудня 2023 року, та на 09 січня 2024 року повернулися до суду без вручення, з довідкою Укрпошти про причини повернення, що за зазначеною адресою адресат відсутній. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 04 вересня 2024 року. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 21 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 540282462, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 9750 грн, який мав бути повернутим до 20 серпня 2021 року, що підтверджується доданими дол матріалів справи копіями договору кредитної лінії № 540282462 та паспорта споживчого кредиту. 21 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, згідно умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 540282462 від 21 липня 2021 року. Також, 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 20102022, згідно умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 540282462 від 21 липня 2021 року. Згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 540282462 у сумі 34675,75 грн., яка складається з: 9750,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 24925,75 грн. заборгованості за відсотками. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15. Як вбачається із наявних по справі доказів, [PERSON] не здійснив погашення кредитної заборгованості ні на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ні на користь ТОВ «Таліон Плюс», ні на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Наявність заборгованості за кредитним договором № 540282462 від 21 липня 2021 року в розмірі 34675,75 грн. підтверджується розрахунками заборгованості, наявними у матеріалах справи, який ніким не оскаржувався. За вказаних обставин, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2684 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved