Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

22.01.2024 [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, з наступними вимогами: 1. Визнати за [PERSON] право власності на 1/9 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; 2. Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/9 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що з 18 травня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. На час смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з померлим на день його смерті за вказаною адресою також були зареєстровані [PERSON] , [INFO] батько померлого; [PERSON] , [INFO] дружина померлого; [PERSON] , [INFO] син померлого. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого на підставі заповіту спадщину прийняла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з 1//3 частки квартири загальною площею 45,6 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна від 05.12.2023, право власності на 4/9 частини квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , 09 травня 2023 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С.М. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишав. Після смерті чоловіка [PERSON] його дружина, позивач по справі, [PERSON] , в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 21 липня 2023 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області прийнято рішення про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заявою [PERSON] поданої в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] . Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2024, спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON] від 29.06.2019. Інші заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] відсутні, заповіту від імені померлого не посвідчувалося. На час смерті за померлим [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності, виданого Зміївським виробничим управлінням житлово-комунального господарства м. Змієва, зареєстровано право власності на частку у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] . На час винесення зазначеної постанови документ, що підтверджує право власності померлого на частку зазначеної квартири, для оформлення спадкових прав не надано, тому у зв`язку з ненаданням документу щодо належності спадкодавцеві частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , державним нотаріусом прийнято рішення про відмову [PERSON] у видачі на її ім`я та на ім`я її малолітнього сина [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] . В позасудовому порядку позивач не може оформити своїх спадкових прав та спадкових прав свого малолітнього сина, оскільки в неї відсутній правовстановлюючі документи на частку нерухомого майна, що належала за життя її чоловіку, в добровільному порядку відповідач, у якої знаходиться вказаний документ його не надає. Враховуючи викладене у позивача виникли труднощі з оформленням спадкових прав у зв`язку з чим остання звернулася з вказаним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 12 лютого 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. 04.03.2024 до канцелярії суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Браславської О.А. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] відповідно до якого остання просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його передчасністю. На обґрунтування відзиву зазначено, що позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту існування перешкод у оформленні спадкових прав, як своїх та і прав її малолітнього сина, з огляду на той факт, що [PERSON] визнає право позивачки та її сина на частку у квартирі (а.с. 28-32). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29 травня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 17 червня 2024 року. 17.06.2024 за клопотанням відповідача судове засідання відкладено до 16.07.2024 16.07.2024 та 01.08.2024 за клопотанням представника позивача судові засідання відкладено. 21.08.2024 року належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] адвокат Сергієнко С.М. до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволені позову наполягала в повному обсязі з підстав викладених в ньому. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Браславської О.А. надійшла заява відповідно до якої остання просила проводити розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, в задоволенні позову просила відмовити, з підстав викладених у відповіді на відзив. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Згідно з копії Свідоцтва про право власності на житло видане 05.12.1997 Зміївським виробничим управлінням житлово-комунального господарства на підставі розпорядження від 28 листопада 1997 року № 526, довідки директора КП "Зміївське БТІЗМА" Воронцова Д. від 28.12.2023 № 2179, квартира [ADDRESS] належить в цілому на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14, 16). 18 травня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ", актовий запис № 48 (а.с. 12). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.07.2013 батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 95 (а.с. 11). 07 січня 2019 року у віці 40 років помер [PERSON] копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10 січня 2019 року, актовий запис № 09 (а.с. 10). Після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , відкрилася спадщина до складу якої увійшла 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Згідно відомостей про останнє місце проживання померлого, відповідно до довідки виданої начальником відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 25.03.2019 № 1010, [PERSON] на дату своєї смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з померлим, за вказаною адресою, станом на 07.01.2019 були зареєстровані також: [PERSON] , [INFO] батько; [PERSON] , [INFO] дружина, [PERSON] , [INFO] син (а.с. 13). Як зазначено позивачем та не спростовувалося відповідачем, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне за життя [PERSON] майно, та яку, на підставі заповіту прийняла [PERSON] , дочка померлого [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 357077479, дата формування: 05.12.2023, 09.05.2023 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С.М. на підставі Свідоцтва про право на спадщину зареєстровано за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 4/9 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 15). Постановою державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясовою Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 липня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі на її ім`я та на ім`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документа щодо належності спадкодавцеві частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] . Роз`яснено право на звернення до суду з відповідною позовною заявою (а.с. 17). Крім того, зі змісту вказаної постанови вбачається, що на підставі заяви [PERSON] , яка діє від свого імені та за малолітнього [PERSON] від 29.06.2019 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, заведено спадкову справу № 126/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини в спадковій справі відсутні, заповітів від імені померлого не посвідчувалося. На час смерті за померлим [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого Зміївським виробничим управлінням житлово-комунального господарства м. Змієва 05.12.1997, зареєстровано право власності на частку спільної власності на квартиру [ADDRESS] . На час винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, документ, що підтверджує право власності померлого на частку зазначеної квартири, для оформлення спадкових справ не надано. Крім того, Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] про відмову в проведенні реєстраційних дій № 73362454 від 28.05.2024 за заявою [PERSON] про державну реєстрацію прав № 6082755 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за померлим [PERSON] , відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з ненаданням заявником [PERSON] протягом встановленого строку документів, що підтверджують набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 45, 53-55). Яз зазначалося стороною позивача та не спростовувалося стороною відповідача оригінал Свідоцтва про право власності на житло видане 05.12.1997 Зміївським виробничим управлінням житлово-комунального господарства на підставі розпорядження від 28 листопада 1997 року № 526, довідки директора КП "Зміївське БТІЗМА" Воронцова Д. від 28.12.2023 № 2179 відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить в цілому на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , знаходиться у відповідача. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини 1 статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини 4 статті 25, пункту 11 частини 4 статті 346 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом та за законом\~(стаття 1217 Цивільного кодексу України). Згідно\~статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~статті 1220 Цивільного кодексу України\~визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною першою статті 1226 Цивільного кодексу України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з положеннями\~статті 1257 Цивільного кодексу України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутність спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 Цивільного кодексу України. Статтею 1261 Цивільного кодексу України\~визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом\~статті 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та її спільний зі спадкодавцем малолітній син [PERSON] , як спадкоємеці першої черги відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Частиною першою\~статті 1296 Цивільного кодексу України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина третя цієї статті встановлює, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як передбачено\~статтею 1268 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23\~постанови № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування"\~роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 Цивільного кодексу України). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, воно підлягає вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Посилання сторони відповідача на той факт, що між позивачем та відповідачем відсутній спір про право, оскільки відповідачем не заперечується право власності позивача та її малолітнього сина на частку в спадковому майні, суд до уваги не приймає, оскільки позивачем та її представником надані належні та допустимі докази того факту, що у позасудовому порядку [PERSON] позбавлена можливості реалізувати право на спадщину після померлого чоловіка. Крім того, відповідач, у якої знаходиться оригінал правовстановлюючого документу на частку майна належного померлому [PERSON] з моменту відкриття спадщини позивачу для оформлення спадкових прав у добровільному не надає, що й не спростовувалося самою відповідачкою. З огляду на викладене, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що померлому [PERSON] належала 1/3 частка квартири [ADDRESS] , враховуючи, що позивач та її спільний зі спадкодавцем малолітній син прийняли спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити право власності на вказану частку квартири, будь - яких інших спадкоємців, які б претендували на вказане майно судом не встановлено, наявні підстави для визнання за [PERSON] та малолітнім [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом. Згідно зі\~статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved