Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Заявники звернулися до Глибоцького районного суду Чернівецької області зі спільною заявою про розірвання шлюбу між подружжям, яке має неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 09.06.2015 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 847. Заявники мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони зазначають, що спільне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. Вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та проживають окремо. Крім того, заявники вказують, що між ними досягнуто згоди стосовно місця проживання дітей, участі у їх вихованні та утриманні, що підтверджується договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам, просять суд задовольнити заявлені вимоги та розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.06.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 847. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Сторони досягли згоди стосовно місця проживання дітей, участі у їх вихованні та утриманні, що підтверджується нотаріально посвідченим\~ договором між батьками про утримання та визначення місця проживання дітей від 17.06.2024 року серії НТЕ 541888. 19 серпня 2024 року [PERSON] та [PERSON] направили до суду заяву, в якій підтвердили обставини, викладені в заяві та вказують, що вирішуючи питання щодо прав малолітніх дітей після розірвання шлюбу вважають за необхідне залишити спільну доньку [PERSON] проживати разом з [PERSON] , а спільного сина [PERSON] залишити проживати разом з батьком [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У спірних правовідносинах суд виступає у ролі арбітра, який уповноважений всебічно сприяти розгляду справи та, за результатом такого розгляду, постановити рішення. При цьому одним з головних аспектів здійснення цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених вимог та не уповноважений виходити за їх межі. Тобто, цивільний процесуальний закон не передбачає право суду під час розгляду справи по суті ініціювати на власний розсуд розгляд вимог, відмінних від заявлених позивачем/заявником, та не вправі змінювати їх формулювання, викладене в прохальній частині позову/заяви. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу в окремому провадженні, в прохальній частині заяви не зазначали інших вимог, окрім розірвання шлюбу, а тому в даному випадку суд розглядає справу виключно в межах викладених в спільній заяві про розірвання шлюбу вимог. При цьому суд враховує положення ч. 3 ст. 294 ЦПК України, відповідно до яких справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Частина 4 цієї ж статті вказує на те, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Зазначені вимоги до подання спільної заяви до суду про розірвання шлюбу заявниками дотримано. В силу ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Outcome: approved