Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

04.10.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в особі представника адвоката Крюкової М.В. звернулось до суду з позовною заявою, сформованою в системі «Електронний суд», про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 39360,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 10391,04 грн., 3% річних в сумі 1986,30 грн., сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позов мотивований тим, що 18.08.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено електронний договір №4638652 про надання споживчого кредиту відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на їх сайті. За умовами вказаного кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 12 000 грн. 00 грн., строк кредиту 30 днів., дата повернення кредиту 17.09.2021 вказується в графіку платежів, що є додатком №1 цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши кредит в сумі 12 000 грн. 00 коп. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день застосовується в межах строку кредиту, вказаного п. 1.4 цього договору. 17.09.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 684 грн. У зв`язку з чим відповідно до пунктів 1.4 та 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 17.10.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії договору, у зв`язку з чим відповідно до п.4.3 кредитного договору його було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідачка оплати за кредитним договором не здійснювала. Враховуючи невиконання відповідачкою боргових зобов`язань перед кредитором 21.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 21-06/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. До ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 18.08.2021 за №4638652 у розмірі 39360,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 000 грн. 00 коп., суми процентів за користування кредитом -27360 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, разом зі сплаченим судовим збором в сумі 2147 грн. 20 коп., та витратами за правничу (правову) допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп. Крім того, просить стягнути з відповідачки інфляційні витрати за весь час прострочення зобов`язання: за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року в розмірі 10391,04 грн. та 3% річних в сумі 1986,30 грн. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 05.10.2023 відкрито провадження у справі та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. 11.12.2023 року до суду надійшла заява представника відповідачки [PERSON] адвоката Іванова О.А., з яким відповідачка уклала договір про надання правової допомоги в цивільному провадженні від 08.12.2023 року (а.с.79-81 зворот). Згідно матеріалів справи адвокат Іванов О.А. ознайомився з матеріалами справи та отримав копію позовної заяви 18.12.2023 року (а.с. 79, аркуш 3 обкладинки справи) Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від03.06.2024 року підготовче засідання закрито і справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. В поданих до суду заявах просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Іванов О.А. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Заяв. клопотань до суду від сторони відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до приписів статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 18.08.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено електронний договір №4638652 про надання споживчого кредиту відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на їх сайті. За умовами вказаного кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 12 000 грн. 00 грн., строк кредиту 30 днів., дата повернення кредиту 17.09.2021 вказується в графіку платежів, що є додатком №1 цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши кредит в сумі 12 000 грн. 00 коп. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день застосовується в межах строку кредиту, вказаного п. 1.4 цього договору. 17.09.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 684 грн. У зв`язку з чим відповідно до пунктів 1.4 та 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 17.10.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії договору, у зв`язку з чим відповідно до п.4.3 кредитного договору його було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Підписуючи цей договір, [PERSON] підтвердила, що з укладенням цього договору їй в чіткій та зрозумілій формі надана інформація відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно дост. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг`розміщена на Веб-сайті. Позичальник ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику(п.10.8). Також [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С606924, 18.08.2021 року Паспорт споживчого кредиту, що містить основні умови кредитування (а.с. 19-21,33-35). Судом досліджено Картку обліку договору (розрахунок заборгованості), відповідно до якої загальна заборгованість [PERSON] 17.01.2022 року ( строк закінчення кредитування) становить 39360,00 грн.(а.с.23-27). 21.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» як фактором був укладений договір факторингу № 21-06/2022, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за договором №4638652 від 18.08.2021. Зазначене \~підтверджується \~копією вказаного\~договоруфакторингу\~№ 21-06/2022,\~актом прийому-передачі\~інформації згідно\~реєстру боржників\~в електронному\~виді за\~договором факторингу\~від 21.06.2022\~р.,\~витягом з\~реєстру боржників\~(а.с.\~22,\~57-62). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту статей 512, 513ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» є належним позивачем у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] . Таким чином, до ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 18.08.2021 за №4638652 у розмірі 39360,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 000 грн. 00 коп., суми процентів за користування кредитом -27360 грн. Крім того, позивачем у позовній заяві наданий розрахунок інфляційних витрат за весь час прострочення відповідачкою зобов`язання: за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року в розмірі 10391,04 грн. та 3% річних в сумі 1986,30 грн. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказані положення закону передбачають альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій особі цього договору. Оскільки договір №4638652 від 18.08.2021 року про надання споживчого кредиту підписаний [PERSON] шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому тому слід вважати, що він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі\~1986,30\~грн. та\~інфляційних витрат за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року в розмірі 10391,04 грн., суд визнає його правильним. При цьому при перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного. Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція). При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці. Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений ним період, суд визнає правильним, оскільки він відповідає роз`ясненням, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного суду України від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ « Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 39360,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 10391,04 грн. та 3% річних в сумі 1986,30 грн. обгрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати відповідно до положень глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір №07/07-2022 від 07.07.2022 року про надання правової допомоги адвокатом Крюковою М.В.; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Крюковою М.В. (а.с. 55-56); звіт від 19.09.2023 року про надання правової допомоги згідно з договором №07/07-2022 від 07.07.2022 року; рахунок на оплату по замовленню №07/07-2022 від 07.07.2022 року на оплату 10 000 грн. (а.с. 32), виписаний адвокатом Крюковою М.В. рахунок на оплату по замовленню № 19/09 від 19 вересня 2023 року на суму 10\~000 грн., копія платіжної інструкції в національній валюті від 19 вересня 2023 р. № 859 про сплату ТОВ ФК «Фінтраст Україна» на користь адвоката Крюкової М.В. за послугу з аналізу, складання та подання позовної заяви згідно р/ф № 19/09 від 19.09.2023 р (а.с.31). Між тим всі зазначені документи не містять конкретних відомостей ( посилання на прізвище боржника, номер кредитного договору, сум заборгованості тощо) про те, що види робіт, виконаних адвокатом Крюковою М.В. за договором про надання правової допомоги № 07/07-2022 , стосуються саме справи за позовом ТОВ ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення за кредитним договором. У зв`язку з чим суд вважає, що позивачем не доведені витрати в розмірі 10000 грн., які пов`язані з правничою допомогою адвоката Крюкової М.В. саме по цій справі, що розглядається судом, тому у задоволенні вимог ТОВ ФК «Фінтраст Україна» у стягненні з відповідачки 10\~000 грн. на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2147,20 грн. за платіжною інструкцією № 979 від 28.09.2023 року (а.с. 14 зворот) покладається на відповідачку.

Outcome: partial