Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що 13.06.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.07.2019 року шлюб між ними розірвано. Починаючи з 2016 року відповідач проживає окремо, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не бере участі в її утриманні, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступ до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизначених норм моралі, не виявляє інтерес до її внутрішнього світу. Вихованням та утриманням [PERSON] займається лише вона та вітчим [PERSON] . Вона на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи непогашеної судимості не має. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2023 року визначено головуючого суддю Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю. О. (а.с. 72-73). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.11.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 75). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2024 року витребувано з органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 85-86). 12.02.2024 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує, що він бере участь в житті дитини, спілкується з дитиною, проявляє інтерес до її життя, навчального процесу та її спортивним успіхам, щомісячно перераховує кошти на картковий рахунок позивача. Він не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку, веде нормальний спосіб життя, не зловживає алкогольними напоями, ніколи не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не має не погашеної чи не знятої судимості, не перебуває в розшуку. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність виключних підстав для позбавлення батьківських прав, свідоме нехтування ним своїми батьківськими правами, неможливість змінити поведінку у кращу сторону, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу (а.с. 92-96). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.03.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 169-170). Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, направили до суду заяву, у якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 197). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації свого представника до суду не направили, направили лист, у якому просили розглядати справу без їх участі, при ухваленні рішення просили врахувати висновок Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 29.02.2024 року № 101-2028 (а.с. 180). Суд, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши докази в справі у їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 13.06.2008 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2008 року (а. с. 55). [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 20.11.2008 року (а. с. 11). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.07.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 56-57). Згідно з довідкою про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 74). Як вбачається з довідки від 19.09.2022 року № 193, виданої Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 207 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району міста Києва, [PERSON] , [INFO] навчалася в цій школі з 01.09.2015 року по 14.02.2022 року (а.с. 22). Відповідно до характеристики, наданої Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 207 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району міста Києва, [PERSON] навчалася в цій школі з першого по сьомий класи (з 2015 року по 2022 рік). За цей час вона виявила себе старанною ученицею, навчальні здібності розвинуті на високому рівні. Дівчинка завжди була стриманою, врівноваженою, систематично виконувала домашні завдання, школу відвідувала регулярно, була відповідальною та вихованою. Вихованням [PERSON] займалися мама і бабуся. Протягом 2019-2022 років мама дівчинки, [PERSON] була членом батьківського комітету класу, сумлінно виконувала свої обов`язки. За період навчання [PERSON] , батько дівчинки, [PERSON] жодного разу не відвідував батьківські збори, з будь-яких питань, що стосуються навчання його доньки до класного керівника, вчителів та адміністрації шкоди не звертався, а також не скаржився на те, що йому не вдається приймати участь у виховному процесі своєї доньки, на урочистих заходах батька дитини не бачили (а.с. 23). Згідно з довідкою від 15.08.2022 року, виданою Комп`ютерною Академією «Інталіт» [PERSON] , [INFO] у період із 15.03.2020 року по 15.07.2022 року успішно навчалася в цій академії за напрямком «Web-технології». Навчанням цікавилася та оплачувала його мати дівчинки, [PERSON] (сума, яка була сплачена за навчання становить 45 000,00 грн) (а.с. 21). Відповідно до інформації, наданої ЗНЗ І-ІІІ ступенів Скандинавська гімназія, [PERSON] з 16.02.2022 року навчається в цій гімназії, за період навчання батько дитини, [PERSON] не брав участі у батьківських зборах чи інших заходах, не звертався до класного керівника чи керівництва школи з питаннями, що стосуються навчання його доньки. У класного керівника та керівництва навчального закладу немає контактних даних батька дитини [PERSON] . Протягом всього періоду навчання [PERSON] у навчальному закладі зв`язок підтримувався лише з матір`ю дитини, [PERSON] (а.с. 24). Згідно з характеристиками, наданими Скандинавською гімназією, [PERSON] навчається у даному навчальному закладі з 16.02.2022 року. Зарекомендувала себе як старанні, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Навчається в міру своїх сил, добре запам`ятовує учбовий матеріал, виявляє логічне, творче мислення, відповідально ставиться до навчання, має досягнення достатнього та високого рівня. [PERSON] бере активну участь у житті класу, скромна, тримана, ввічлива, правила поведінки завжди свідомо виконує, підтримує дружні стосунки з однокласниками. Мати учениці приділяє належну увагу вихованню доньки. Вона бере участь у житті дитини, відвідує шкільні збори, організаційні заходи, спілкується з вчителями, цікавиться успіхами дитини. Батько [PERSON] не відвідував школу, не брав участі у батьківських зборах, не звертався до класного керівника або адміністрації гімназії з питаннями, що стосуються його дитини (а. с. 25, 29). Відповідно до інформації, наданої Київської міської та обласної федерації «бейсболу і софтболу» від 01.10.2023 року вих № 48-23, [PERSON] з 01.09.2022 року відвідує гурток з софтболу, приймала участь в міжнародному турнірі, що проходив в місті Вільнюс (Литовська Республіка) з 25.12.2022 року по 30.13.2022 року, вартість проїзду, харчування та проживання становило 250 Євро. Також [PERSON] приймала участь в міжнародному спортивному таборі з софтболу у місті Кутно (Польська Республіка) з 06.05.2023 року по 13.05.2023 року, вартість проїзду, харчування та проживання становило 350 Євро. За період відвідування [PERSON] гуртка її батько не звертався до тренерів з будь-якими питання, що стосуються доньки. Навчанням [PERSON] опікувалися та сплачували за навчання мати дитини [PERSON] та вітчим [PERSON] (а. с. 28). [PERSON] з 10.02.2017 року працює в ТОВ «Модель-Т» за сумісництвом на посаді бармена. Посадовий оклад за період з 01.05.2022 року по 30.09.2022 року становив 6500,00 грн, а з 01.10.2022 року по 01.04.2023 року - 6700,00 грн (а. с. 150, 151). Згідно з довідкою від 01.02.2024 року № 419-24, виданою ТОВ «АНТЕ МЕДІАМ» [PERSON] з 22 серпня 2023 року працює у товаристві на посаді інженера електрозв`язку. За період з серпня 2023 року по січень 2024 року йому була виплачена заробітна плата в розмірі 46 342,80 грн (а. с. 152). У період із березня 2019 року по січень 2024 року [PERSON] перераховував [PERSON] на її картковий рахунок грошові кошти по 2000 або 3000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями (а. с. 97-148). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 29 лютого 2024 року, наданим на виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2024 року, орган опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування, неповнолітня дитина [PERSON] разом із матір`ю та вітчимом проживає за адресою: [ADDRESS] . При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для неї створені належні умови для проживання, відпочинку, навчання та розвитку. Під час засідання комісії неповнолітня [PERSON] не заперечувала проти позбавлення батька батьківських прав, оскільки протягом тривалого періоду часу його відношення до неї залишається незмінним, він у телефонному режимі вітає її з днем народження, будь-які інші відносини підтримувати не бажає, крім того, вона сама не бажає спілкуватися з ним. Мати дитини [PERSON] зазначала, що [PERSON] недостатньо приділяє уваги дитині, її вихованню, навчанню та утриманню. [PERSON] з народження має проблеми зі здоров`ям та потребує постійного медичного догляду, проте батько недостатньо бере участь у витратах на лікування та відповідний догляд за дитиною. Батько дитини [PERSON] , в обґрунтування заперечень щодо позбавлення його батьківських прав посилався на те, що любить свою доньку, за можливості перераховує кошти на її утримання, та бажає з нею спілкуватися. Звертав увагу на те, що він не завжди обізнаний про особливі потреби дитини та її матері, має бажання більш активно брати участь у житті дитини, її утриманні, вихованні та навчанні. Неможливість проводити час разом із донькою зумовлена зміною місця роботи та новою сім`єю. Беручи до уваги вищезазначене, з урахуванням думки дитини [PERSON] , комісія дійшла висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами першою-четвертою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із пунктом 1 статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі й на рівне виховання батьками. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. На підставі тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України можна зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Тобто позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 29 лютого 2024 року є докладно обґрунтованим, обставин, які б могли свідчити про те, що такий висновок суперечить інтересам дитини судом не встановлено. Матеріали справи не містять жодного доказу, який б підтверджував факт того, що відповідач цікавиться життям дочки [PERSON] , підтримує її, бере участь у її культурному та духовному розвитку. Наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено, що відповідач не проявляє до дитини батьківської турботи та любові, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дочки, що підтверджується також тим, що судом здійснено всіх вичерпних залежних від нього заходів для надання відповідачу можливості бути присутніми у судових засіданнях та висловити свою позицію. Під час розгляду справи позивачем доведено, що відповідач самоусунувся від виховання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. Отже, встановлені обставини вказують на те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я. У відзиві на позов та в судових засіданнях відповідач не надав переконливих доказів на спростування вищенаведених обставин. З огляду на пояснення відповідача, надані ним під час розгляду справи, суду не вдалося встановити наявність у батька інтересу до дитини, при цьому він не заперечував, що не спілкується з дитиною та не проводить з нею час. Будь-яких обставин, які б перешкоджали [PERSON] спілкуватися та здійснювати батьківські обов`язки щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , суду не повідомлено та відповідно судом не встановлено. На переконання суду такі доводи не свідчать про бажання батька змінювати своє ставлення до виховання дочки, та у майбутньому спілкуватися з нею, утримувати її та приймати участь у її вихованні. Про свідомість такої поведінки свідчить і та обставина, що відповідач втратив інтерес до дитини, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, з заявами в компетентні органи про перешкоджання в спілкуванні з дитиною не звертався. На переконання суду, висновок про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , відповідає якнайкращим інтересам самої дитини, оскільки остання на засіданні комісії органу опіки та піклування не заперечувала проти позбавлення [PERSON] батьківських прав, зазначала, що батько не спілкується з нею та не підтримує жодних відносин. З огляду на встановлені в даній конкретній справі обставини, діючи в найкращих інтересах дитини, з огляду на свідому, винну поведінку батька, враховуючи відсутність зацікавленості у розгляді даної справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. При цьому, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові в справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року, про те, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved