Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

У липні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 57161 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн. 00 коп. та судовий збір 3757 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що є власником двохкімнатної квартири, за адресою: [ADDRESS] . Його квартира була підтоплена водою з мережі холодного водопостачання з квартири № 71 , яка знаходиться поверхом вище, власником якої є відповідач. Згідно висновку комісії причиною підтоплення був обрив врізки мережі холодного водопостачання в туалеті кв. № 71 . До сьогоднішнього дня він не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача, не дивлячись на його постійні звернення до відповідача та прохання урегулювати це питання мирно. В результаті підтоплення спричинена матеріальна шкода на суму 57161 гривень, що підтверджується звітом про оцінку майна. Протягом тривалого проміжку часу після підтоплення квартири позивачу разом з дружиною довелося проживати у родичів, оскільки проживати в затопленій квартирі було неможливо. Квартира родичів знаходиться досить далеко від місця проживання позивача та його дружини, що викликало незручності, оскільки вони є літніми особами та їм важко пристосовуватись до нового, крім того, у родичів є домашні тварини, а в нього на них алергія. Вказує, що розмір заподіяної позивачу моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому та родині, та витрати, пов`язані з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього, що трапилося. Зазначив, що відповідач веде аморальний та розгульний спосіб життя, до неї кожного дня приходять невідомі чоловіки та вони пиячать та голосують, чим заважають йому з дружиною. В нього поганий стан здоров`я, та він потребую спокою, проте з такою сусідкою це неможливо. Крім того, відповідач вже не вперше затоплює його квартиру, проте раніше вони з дружиною не звертались по допомогу, оскільки шкода була доволі незначна. Розмір душевних страждань позивач оцінює в 10 000 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Полтави [PERSON] від 26.07.2023 позовну заву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Документи на виконання ухвали суду надійшли у межах встановленого судом строку для усунення недоліків. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Полтави [PERSON] від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.11.2023 № 1162/0/15-23 суддю Ленінського районного суду м. Полтави [PERSON] звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку. Розпорядженням керівника апарату суду № 285 від 11.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 553/1907/23. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі № 553/1907/23 визначено головуючого суддю Грошову Н.М. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Грошової Н.М. від 27.12.2023 прийнято до провадження цивільну справу, визначено розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 13.12.2023 та 24.01.2024 від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій він уточнив позовні вимоги та виклав в наступній редакції: стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду 57161,00 грн.; стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду 10000,00 грн.; стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу 2500,00 грн.; стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] витрати на судовий збір 3757,00 грн.; стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення звіту про оцінку майна 1700,00 грн. Також надійшло клопотання про залучення співвідповідачів, які зазначені в уточненій позовній заяві. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 12.01.2024 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 08.03.2024 від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про уточнення анкетних даних відповідачів, в якій позивача з урахуванням відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 356706152 від 01.12.2023 зазначив актуальні дані відповідачів наступні: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 20.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про здійснення розгляду справи без його участі, доручив представляти свої інтереси адвокату Чальцеву Д.В. Представник позивача - адвокат Чальцев Д.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові та наполягав на їх задоволенні, з урахування повторної неявки відповідачів просив провести заочний розгляд справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення справи та відзив на позов до суду не надходили. Так, суд вживав заходів щодо повідомлення відповідачів шляхом направлення судових повісток, а також розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 1 статті 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. На підставі викладеного, з урахуванням того, що від позивача не надходило заперечень щодо заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, з урахуванням позиції представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, судом, без виходу до нарадчої кімнати постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності і взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 12 травня 1993 6-а Дистанція цивільних споруд ст. Полтава - ПЗ НГЧ-6, а також договором дарування від 02 червня 1998, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Новіковою Н.І., реєстровий № 579. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , що знаходиться у власності громадянина [PERSON] , квартира розташована на 7 поверсі 10 поверхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 27,8 кв.м, у тому числі: 1-а кімната (5) - 16,2 кв.м, 2-а кімната (6) - 11,6 кв.м, кухня (4) - 7,4 кв.м, ванної кімнати (2) - 2,7 кв.м, вбиральні (3) - 1,2 кв.м, коридору (1) - 7,60 кв.м, вбудованої шафи (7) - 0,40 кв.м. Квартира обладнана лоджією - 1,6 кв.м., загальна площа квартири - 48,7 кв.м, висота приміщень - 2,60 м. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356706152 від 01.12.2023 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: 1/3 [PERSON] , 1/3 [PERSON] , 1/3 [PERSON] . З інформації, яка надана Департаментом з питань реєстрації Полтавської міської ради з реєстру територіальної громади міста Полтави за вих. № 01-12-05.1-11/6503 від 31.07.2023 на запит суду, вбачається, що за наявними обліками Реєстру територіальної громади м. Полтава відомості щодо реєстрації: [PERSON] , відсутні. Положенням ст. 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Принципом «власність зобов`язує» полягає в тому, що саме на власника покладається тягар по утриманню своєї власності та необхідності дбати про її належний стан, погіршення якого не має спричиняти шкоди іншим особам, оскільки Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил встановлено форму згаданого акту. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Листом за вих. № 1002/2022 від 09.01.2023 КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» розглянувши заяву [PERSON] вх.№ 1002/2022 від 26.12.2022, надало останньому акт - обстеження по факту залиття квартири [ADDRESS] . З акту від 04.01.2023, затвердженого начальником дільниці № 5 КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, вбачається, що комісія у складі майстра технічної дільниці № 5 [PERSON], майстра ГО та ПР дільниці № 5 [PERSON] , слюсаря сантехніка [PERSON] , в присутності мешканців квартир [ADDRESS] , склали цей акт, про виявленні ними при обстеженні квартири № 67 пошкодження, а саме: в коридорі пошкоджено: плити пінопласту на стелі загальною площею - 8,0 кв.м., на станах шпалери загальною площею - 17,5 кв.м, на підлозі лінолеум загальною площею - 8,0 кв.м; у ванній кімнаті пошкоджено: вапнування на стелі та стінах загальною площею 9,7 кв.м, та фарба на стінах загальною площею - 7,0 кв.м, у туалеті пошкоджено: листи пінопласту на стелі загальною площею - 1,2 кв.м, на стінах шпалери загальною площею - 9,0 кв.м, на підлозі лінолеум загальною площею - 1,0 кв.м; в кухні пошкоджено: вапнування на стелі та стінах загальною площею - 14,0 кв.м, та шпалери на стінах загальною площею - 10,14 кв.м, на підлозі лінолеум загальною площею - 7,4 кв.м, в залі пошкоджено: шпалери на стінах та стелі загальною площею - 31,5 кв.м, на підлозі лінолеум загальною площею - 16,2 кв.м, в спальні пошкоджено: шпалери на стінах загальною площею 11,7 кв.м, на підлозі лінолеум загальною площею - 10,0 кв.м. Висновки та рекомендації комісії: причина підтоплення квартири № 67 з квартири № 71 , яка знаходиться поверхом вище, є обрив врізки мережі холодного водопостачання в туалеті. Комісією рекомендовано: мешканцям квартири № 71 слідкувати за справним станом інженерних мереж в своїй квартирі та своєчасно реагувати на виявлені несправності. З актом ознайомлений мешканець квартири № 67 [PERSON] , мешканці квартири № 71 від підпису відмовились. Не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15. Вищевказаний акт, суд визнає належним доказом, оскільки в ньому чітко зафіксовано наявність ушкоджень та зроблений висновок щодо причин залиття. Суд враховує правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 569/14230/15-ц, від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11, від 22 травня 2019 року у справі № 640/8205/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 711/7670/16-ц, відповідно до яких в ході судового розгляду справи саме сторона відповідача, а не позивача, повинна була довести перед судом той факт, що залиття квартири та спричинена у зв`язку і цим шкода, відбулися не з їх вини. З матеріалів справи вбачається, що в ході судового розгляду справи відповідачі не надали суду жодних доказів на спростування тієї обставини, що залиття квартири позивача відбулося не з їх квартири та не з їх вини. Відповідно до частини першої та пункту першого частин другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою наведеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Із огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №761/12945/19, від 19.02.2020 у справі №369/8038/17. Згідно із частинною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. На підтвердження розміру спричиненої майнової шкоди позивачем надано Звіт про оцінку № 311, виконаного 22.05.2023 ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», за замовленням [PERSON] , відповідно до якого об`єктом оцінки є нерухоме майно, яке було пошкоджено внаслідок підтоплення водою, та підлягає оцінці відповідно до умов договору на проведення оцінки майна, або за інших підстав, визначених законодавством, коротка характеристика об`єкта оцінки: квартира [ADDRESS] , ринкова вартість завданих матеріальних збитків для цілей відшкодування буде становити 57161 грн. без ПДВ. Згідно акту прийому - передачі робіт з незалежної оцінки майна, складеного 02.06.2023, ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» (Виконавець) передає, а [PERSON] (Замовник) приймає виконаний Звіт про оцінку майна № 311, а caме Квартира [ADDRESS] , яка була пошкоджена внаслідок підтоплення водою. Вартість робіт з незалежної оцінки становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень. Роботи виконані у повному обсязі. сторони претензій одна до одної не мають. Замовник повинен перерахувати кошти на рахунок виконавця. Даних на спростування зазначених розмірів шкоди матеріали справи не містять. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши надані позивачем докази акт про залиття, Звіт про оцінку № 311, виконаний 22.05.2023 ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, якими встановлено, що факт залиття квартири позивача відбувся вини відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є власниками кв. [ADDRESS] , а також розмір спричиненої матеріальної шкоди. Суд зазначає, що відповідачі відзив на позов не подали, будь-яких доказів на спростування вимог позивача не надали. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд враховує наступне. Відповідно до положень частин першої та другої ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Нормами частин третьої та четвертої ст. 23 ЦК України визначено, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також, згідно з абзацом другим п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як зауважив Верховний Суд у своїй постановах від 18.12.2020 року у справі № 686/25718/10 та від 30.12.2020 року у справі № 482/48/19, причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Об`єктивний причинний зв`язок, як умова відповідальності, виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). Суд звертає увагу на те, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Факт неправомірних дій відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , щодо неутримання в справному стані інженерських мереж в своїй квартирі, що призвело до обриву врізки мережі холодного водопостачання в туалеті, що в результаті призвело до залиття квартири позивача, поза розумним сумнівом негативно вплинуло на моральний стан позивача. На підтвердження погіршення стану здоров`я позивачем надано до суду: виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 7380 у центр ПМСД КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», відповідно до якої [PERSON] перебував у стаціонарі в період з 31.12.2023 по 09.01.2023, з діагнозом: ішемічний інсульт (30.12.2022) у б. ППМА, внаслідок тромбозу церебральних артерій. Із лівобічним спастичним геміпарезом: помірним в руці, глибоким в нозі, дизартрією, елементами моторної дисфазії. Дискуляторна енцефалопатія ІІІ (гіпертонічна, атеросклеротична). Церебральна мікроангіопатія. Церебральний атеросклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. 2 ст., ризик ІV. ІХС. Дифузний кардіосклероз СН І ФК ІІ. Викривлення носової перетинки з порушенням функції носового дихання. Початкова катаракта обох очей. Ангіопатія сітківки обох очей; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», відповідно до якої [PERSON] перебував у стаціонарі в період з 09.01.2023 по 23.01.2023, з діагнозом: часткове порушення структури головного мозку. Часткове порушення вестибулярної функції пересування і рівноваги. Часткове порушення сили і тонусу м`язів одного боку тіла. Часткове порушення опорної функції руки, ноги, стереотипу ходи. Часткове порушення функції тактильної чутливості і артикуляції. Разом з цим, суд відхиляє доводи позивача про те, що саме внаслідок залиття належної йому квартири відбулось погіршення його стану здоров`я, що підтверджується: випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 7380 у центр ПМСД КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» та випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», адже суду не надано доказів та не доведено причинно-наслідкового зв`язку між обставинами справи та діагнозами позивача. При визначені розміру моральної шкоди, суд враховує наступне, внаслідок протиправних дій відповідачів, позивач, який є особою похилого віку, деякий час був позбавлений можливості користуватись власним житлом внаслідок залиття квартири, що призвело до того, що позивач поніс втрати немайнового характеру через моральні страждання та переживання у зв`язку із порушенням звичайного способу життя. Виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку відповідачів немайнової шкоди. Стягнення у такому розмірі не є надто надмірним, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу. При цьому, суд зазначає, що позивачем не доведено та не надано суду доказів фактичного проживання та причетності до обриву врізки мережі охолодного подопостачання в туалеті квартири [ADDRESS] відповідача [PERSON] , відомостей, що [PERSON] є власником вказаного об`єкту нерухомого майна позивачем не надано, тому підстав для стягнення з останньої матеріальної та моральної шкоди з неї не вбачається. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. позивачем надано: - копію договору про надання адвокатської допомоги № 23/1 від 11.05.2023, укладений між Адвокатським об`єднанням «Захист» та [PERSON] ; - копію акту виконаних робіт за договором про надання адвокатських послуг № 23/1 від 14.07.2023, 11.05.2023; - копію квитанції № 8 від 12.05.2023; - копію ордера серії ВІ № 1183293 від 01.12.2023; Договором про надання адвокатської допомоги № 23/1 від 11.05.2023 визначено, що предметом даного Договору є Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту юридичні послуги, а саме: підготовка та направлення позовної заяви до суду стосовно стягнення матеріальної та моральної шкоди через затоплення. Відповідно до п. 2.2.1., 2.2.3., 3.1. Оплачувати Адвокатському об`єднанню гонорар за надання адвокатських послуг один раз на місяць починаючи з дня укладення Договору, впродовж його дії, до його закінчення чи розірвання. Отримувати акти виконаних робіт, які надаються Клієнту, розписуватися в їх отримані та погодженні з їх змістом. У випадку відмови Клієнта від отримання акту виконаних робіт. Адвокатське об`єднання має право направити зазначений акт поштою чи електронною поштою на адресу Клієнта, яка зазначена в п. 7 цього Договору. У разі відмови Клієнта від отримання поштою акту виконаних робіт чи не направлення письмового заперечення на акт виконаних робіт до Адвокатського об`єднання поштою чи електронною поштою в триденний термін з дня його отримання, вважається що Клієнт погодився з його змістом. Клієнт зобов`язається сплатити Адвокатському об`єднанню вартість юридичних послуг (гонорар), що надається, у порядку та строки, визначені Договором. Згідно акту виконаних робіт за договором про надання адвокатських послуг № 23/1 від 14.07.2023, 11.05.2023 між Адвокатським об`єднанням «Захист», ідентифікаційний код юридичної особи: 42237691 в особі представника Адвокатського об`єднання «Захист» Сабадирь Валентини Олексіївни, (надалі іменується - Адвокатське об`єднання) з однієї сторони та [PERSON] , [INFO] , паспорт серія та номер [NUMBER] , виданий В. Багачанським РВ УМВС України в Полтавській області від 26.06.2001 р., ІПН: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , з іншої сторони, (в подальшому - Клієнт), було укладено договір про надання адвокатських послуг № 23/1. Згідно умов договору адвокатами здійснювалось надання юридичних послуг , а саме підготовка та направлення позовної заяви до суду стосовно стягнення матеріальної та моральної шкоди через затоплення. Під час дії вказаного договору адвокатами були надані адвокатські послуги: 1. Первісна консультація; 2. Аналіз судової практики; 3. Формування правової позиції по справі; 4. Отримання, правовий аналіз та опрацювання вхідної кореспонденції; 5. Формування та направлення вихідної кореспонденції; 6. Консультація клієнта з питання збору доказових матеріалів; 7. Контроль ходу судового розгляду; 8. Підготовка наступних процесуальних документів: - підготовка позовної заяви - 2500,00 гривень. Відповідно до квитанції № 8 від 12.05.2023 [PERSON] сплатив 2500,00 грн. за юридичні послуги. З урахуванням наведених вище вимог ЦПК України, а також наданих позивачем письмових доказів, предмету позову, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн. Вказаний розмір витрат є документально підтвердженим, обґрунтованим, відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значенню справи для позивача. Жодних заяв від відповідачів про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та доказів на підтвердження їх неспівмірності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 13 від 30.06.2023, а також в сумі 2684,00 грн. що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 12 від 30.06.2023. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 07.15674249/С 07-15674249 від 07.06.2023 [PERSON] сплатив ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» за незалежну оцінку майна [ADDRESS] , згідно рахунку фактури від 02.06.2023 - 1700 грн., а отже дані витрати також підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача. Оскільки позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача в сумі 3757, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial