Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~ про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 відсотків від заробітку (доходу) з відповідачів щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію, яку витрачає на придбання ліків, продуктів харчування, одягу, сплати комунальних послуг, але грошей не вистачає, тому вона вимушена звертатись до родичів за допомогою але рідні діти, які мають постійний дохід, задовільне матеріальне становище допомогу непрацездатній матері добровільно не надають. Тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~ у судове засідання не з`явилися, але направили до суду заяви, у яких зазначили, що дійсно не допомагають матері ні фінансово, не здійснюють догляд, так як мають власні сім`ї а також свої плани на життя. Вважають, що мати отримує пенсію і їй цього достатньо. Позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити. Розгляд справи просять провести без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами позивач [PERSON] є матір`ю - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та \~свідоцтв про одруження (а.с. 14-19). Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , їй призначена пенсія по старості як багатодітна матір (а.с.12). Відповідно до копії довідки про доходи № 1966789623594919, [PERSON] перебуває на обліку в Лозівському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком: вересень 2023 3957, 20 грн; жовтень 2023 3957, 20 грн; листопад 2023 3957, 20 грн; грудень 2023 3957, 20 грн; січень 2024 3957, 20 грн, лютий 2024 3957, 20 грн, а всього 23743, 20 коп (а.с. 13) Згідно копії висновку №73 від 07.03.2024 року лікарсько-консультативної комісії КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області», [PERSON] має діагноз: дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба. Висновок комісії: є невилікуваною хворобою, яка через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись. (а.с. 20). Відповідно до копії висновку №73 від 07.03.2024 року [PERSON] рекомендовано соціальні послуги догляд вдома (а.с. 21). Статтею 51\~Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо. Правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203 СК України). Згідно із частиною першою статті 202\~СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним, в розумінні частини третьої статті 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. У статті 201\~СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладання на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років, батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я, батьки потребують матеріальної допомоги, відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх дітей. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов. Згідно із частинами першою та третьою статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнені кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Суд у такому разі визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (частина перша статті 205 СК України). Оскільки закон не ставить обов`язок утримувати батьків у залежність з матеріальним становищем повнолітніх дітей, тому аліментні зобов`язання виникають, навіть якщо самі діти знаходяться у матеріальній скруті. Ця обставина може бути врахована лише при визначенні розміру аліментів. Крім того, під час визначення розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позов про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Статтею 203\~СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України). Згідно із статтею 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. У пункті 21 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19). Разом з тим, відповідно до частини четвертої\~статті 75 СК України\~особа, є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. В свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження (ч. 3 ст. 4 вказаного Закону). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність становить 2093 гривні. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (на час звернення з позовом) з 1 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становить 2361 грн Як встановлено судом, що [PERSON] \~\~отримує пенсію по старості як багатодітна матір у розмірі 3957 грн. 20 коп. (станом на лютий 2024 року), що перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Натомість, положення статей 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як обов`язкової умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів із дітей на утримання непрацездатних батьків. Згідно з вимогами\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Розмір аліментів на батьків визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. До уваги береться матеріальний та сімейний стан сторін, можливість одержання батьками утримання від інших осіб: дітей, дружини, чоловіка. Також, до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо. Між тим, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] , з наступних підстав. По-перше, в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги, а наявні в справі документи, а саме копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (вид пенсії по старості як багатодітна матір), висновок №73 від 07.03.2024 року лікарсько-консультативної комісії КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області» та довідка про доходи № 1966789623594919, не підтверджують факт необхідності отримувати матеріальну допомогу у виді аліментів з відповідачів. По-друге, з матеріалів справи вбачається, що позивач потребує сторонньої допомоги, оскільки хворіє на невилікувану хворобу, тому не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись. По-третє, із заяв відповідачів про згоду з позовними вимогами вбачається, що вони не заперечують про надання позивачці матеріальної допомоги, що взагалі свідчить про відсутність спору щодо необхідності надання матеріальної допомоги (стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері), тобто відсутні підстави примусового стягнення таких аліментів з відповідачів на утримання їх непрацездатної матері, у зв`язку з чим у суду виникає сумнів щодо дійсної необхідності подання даної позовної заяви, з якої вбачається штучність позовних вимог. Тому, на переконання суду, під час розгляду даної справи не знайшов свого підтвердження той факт, що, позивач потребує матеріальної допомоги. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed