Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Калетнік М.Ю., звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати виконавчий напис № 106802 від 15.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, яким встановлено суму, що підлягає стягненню з позивача - 44 682,72 грн., таким що не підлягає виконанню. Також позивач просив стягнути з відповідача ТОВ «Файна Готівка» судові витрати в загальній сумі 26816, 80 грн., що складаються зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви та судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у сумі 605,60 грн., послуги з надання правничої допомоги у сумі 25000, 00 грн., а також грошові кошти у сумі 3011,23 грн., які було стягнуто з позивача за виконавчим провадженням № 67172714. В обґрунтування позову зазначено, що 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис № 106802 про звернення стягнення з [PERSON] , який є Боржником за кредитним договором № 122006 від 30.12.2019, укладеним з ТОВ «Файна Готівка», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2 від 12.03.2021 є ТОВ «ФК «ЕЙС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №16/21/ФГ від 16.06.2021 є ТОВ «Файна Готівка». Відповідно до виконавчого напису нотаріуса № 106802, строк платежу за кредитним договором № 122006 від 30.12.2019 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.06.2021 по 02.07.2021. Сума заборгованості складає 44 682,72 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15 875,22 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 28807,50 грн.. На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянком Іваном Андрійовичем 19 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67172714 з його примусового виконання про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 44682,72 грн. та стягнення винагороди приватного виконавця в розмірі 4468,27 грн. 28.10.2021 у виконавчому провадженні накладено арешт на майно Боржника. 27.04.2003 приватним виконавцем Подолянком І.А. було передано виконавче провадження № 67172714 приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадиму Вікторовичу. 05.10.2023 року було звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи Боржника. З виконавчим написом позивач не погоджується, вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат», наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5 та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 №1172, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2024 року відкрито провадження в даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та задоволено клопотання сторони позивача про витребування документів. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. 28.08.2024 року до матеріалів справи надійшло клопотання представника представника позивача адвоката Калетнік М.Ю., яким вона відкликала Клопотання про витребування у приватного нотаріуса Грисюк Олени Василівни документів та матеріалів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 15.07.2021 № 106802, у зв`язку із відсутністю необхідності у витребуванні документів. Позивач та його уповноважений представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Треті особи:\~приватний нотаріус\~Бучанського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Грисюк Олена\~Василівна,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Нордіо Вадим\~Вікторович судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток на їхні адреси. 09.07.2024 року до суду надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. про проведення судового розгляду цієї справи без його участі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис № 106802 вчинено 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про звернення стягнення з [PERSON] , який є Боржником за кредитним договором № 122006 від 30.12.2019, укладеним з ТОВ «Файна Готівка», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2 від 12.03.2021 є ТОВ «ФК «ЕЙС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №16/21/ФГ від 16.06.2021 є ТОВ «Файна Готівка». Відповідно до виконавчого напису нотаріуса № 106802, строк платежу за кредитним договором № 122006 від 30.12.2019 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.06.2021 по 02.07.2021. Сума заборгованості складає 44 682,72 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15 875,22 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 28807,50 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянком Іваном Андрійовичем 19 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67172714 з його примусового виконання про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 44682,72 грн. та стягнення винагороди приватного виконавця в розмірі 4468,27 грн. 28.10.2021 у виконавчому провадженні накладено арешт на майно Боржника. 27.04.2003 приватним виконавцем Подолянком І.А. було передано виконавче провадження № 67172714 приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадиму Вікторовичу. 05.10.2023 року було звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи Боржника. Сторона позивача зазначає, що вищевказаний вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно частини першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595). Згідно підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). За п. 1.1. даної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. До суду не подано доказів надання нотаріусу нотаріально посвідченого договору для вчинення оспорюваного виконавчого напису, та оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.07.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що наявна заборгованість в оспорюваному виконавчому написі не є безспірною. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Стосовно відшкодування понесених судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи: договір про надання правової допомоги №2002-1/24 від 20.02.2024 року, відповідно до умов п. 1.1, 1.2. якого Адвокатське Бюро «Марини Калетнік» зобов`язується здійснити захист або надати інші види правничої допомоги [PERSON] (Клієнт), що виникають в процесі здійснення його діяльності, на умовах і в порядку, що визначені Договором, а Клієнт зобов`язується здійснити платежі, визначені Договором. Детальний опис видів правової допомоги, що надається Клієнтові за цим Договором, визначається сторонами у додатках до цього Договору, проте вказані додатки не зменшують обсяг повноважень Адвокатського Бюро та обов`язків Клієнта, що визначені цим Договором. Зі змісту п. 4.1., 4.2. цього Договору, правову допомогу за цим Договором Клієнт оплачує шляхом перерахування коштів на рахунок Адвокатського Бюро, зазначений у Договорі. Розмір гонорару Адвокатського Бюро за цим Договором визначається сторонами окремо у додатках до Договору, які є його невід`ємною частиною. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений час та інші істотні обставини. Пунктом 4.7. Договору передбачено, що за результатами надання правової допомоги (повністю або частково - за окремим видом правової допомоги) складається акт, що підписується представниками сторін. Акт надсилається Клієнту Адвокатським Бюро на визначені в цьому Договорі засоби факсимільного зв`язку, або з використанням сервісів комунікації Viber, Telegram, WhatsApp, або поштою (у т.ч. електронною), або передається особисто. Акт про надання правової допомоги вважається підписаним та погодженим Клієнтом без зауважень, якщо протягом 5 днів з моменту його направлення/надання Клієнту Адвокатським Бюро не отримало письмові аргументовані заперечення щодо нього. Сторони також домовилися, що достатнім підтвердженням повноти та належності наданої за цим Договором правової допомоги є її повна або часткова оплата (за умови, якщо правова допомога надається в день укладання цього Договору та/або умови Договору передбачають післяоплату (повну або часткову) за надану правову допомогу). У такому разі Сторони можуть не складати та не підписувати відповідний акт за результатами надання правової допомоги. Всупереч наведеним умовам Договору про надання правової допомоги №2002-1/24 від 20.02.2024 року стороною позивача не додано до матеріалів справи жодної додаткової угоди до цього Договору, якою був би визначений розмір гонорару Адвокатського Бюро за цим Договором (п. 4.3. Договору). Представником позивача в тексті позовної заяви лише вказана сума гонорару адвоката 10000 грн.. Крім того, суду не надано Акту про надання правової допомоги (п. 4.7. Договору). Представником позивача в тексті позовної заяви лише вказана вартість послуг надання правової допомоги в сумі 15000 грн. без зазначення з чого саме вони складаються. Таким чином, стороною позивача не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу а також розрахунку таких витрат. Будь - яких заяв про поважність причин неможливості подання відповідних доказів сторона позивача не заявляла. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 8 статті 141\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази понесення позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, а також до закінчення судових дебатів позивачем або його представником не заявлено про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, підстави для стягнення з відповідача на користь позивач витрат на правову допомогу в сумі 25000 грн. відсутні. Стосовно заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 3011,23 грн., які було стягнуто з останнього в межах виконавчого провадження № 67172714, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів стягнення вказаних грошових коштів з [PERSON] . На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1816,80 грн. (1211,20 грн. за подання позовної заяви, 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: partial