Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

У лютому 2024 року від представника АТ «ПУМБ» через систему «Електронний суд» до суду надійшов (зареєстрований) вищевказаний позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 67 561,19 грн., що складається з наступного: 36 015,11 грн. - заборгованість за кредитом; 12,33 грн. - заборгованість за процентами; 31 533,75 грн. - заборгованість за комісією. Також представник позивача просить стягнути витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову вказано, що 29.05.2019 на підставі кредитного договору № 1001322280901 відповідачу видано кредит в сумі 50 000 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів, позивачем направлено письмову вимогу (повідомлення) на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 20.03.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 08.07.2024. В матеріалах справи міститься клопотання позивача, в якому останній просить розглянути справу за відсутності позивача, проти заочного рішення не заперечує. 03.09.2024 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Дейнеки С.Л., надійшли пояснення з частковим визнанням боргу щодо заборгованості за кредитом та процентами. В частині нарахування комісії відповідач заперечує, вказуючи, що її нарахування суперечить ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку оплатних послуг з обслуговування кредитної заборгованості та їх погодження при укладенні кредитного договору. Просить розгляд справи здійснювати за його відсутності та врахувати при вирішенні справи письмові пояснення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29.05.2019 [PERSON] підписав заяву № 1001322280901 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», відповідно до якої отримав споживчий кредит в сумі 50 000 грн. на 36 місяців під реальну процентну ставку 98,7427%, загальна вартість кредиту 121 827,52 грн. Вказана заява та наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредиту містить умови про нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 1 995 грн. щомісяця. Згідно п. 2.2.5 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженого рішенням Правління АТ «ПУМБ» протокол № 694 від 06.03.2018, підписанням заяви на приєднання до Договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Згідно п. 5.1.7 вказаної Публічної пропозиції клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитним коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та розмірі, що передбачені цим договором. 01.12.2023 позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу № КНО-44.2.2/145 про виконання зобов`язання за кредитним договором, а саме погасити заборгованість у розмірі 67 561,19 грн. В матеріалах справи також міститься платіжна інструкція від 29.05.2019 про перерахування 50 000 грн. відповідачу, виписка з рахунку, розрахунок заборгованості, виписка з рахунку, копія паспорта та картки фізичної особи-платника податків відповідача. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку вбачається про виникнення заборгованості у відповідача, яка станом на 01.12.2023 становить 67 561,19 грн., що складається з наступного: 36 015,11 грн. - заборгованість за кредитом; 12,33 грн. - заборгованість за процентами; 31 533,75 грн. - заборгованість за комісією. Разом з тим, 10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Однак, встановивши у кредитних договорах комісійну плату, а також звернувшись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості по комісії, банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку оплатних послуг з обслуговування кредитної заборгованості та їх погодження зі споживачем при укладенні кредитних договорів. Поряд з цим, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, отже передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за якими надання конкретних послуг передбачено безоплатно. Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої комісії не знайшли свого підтвердження, тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, зважаючи на позиції сторін у даній справі, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача згідно вказаної вище правової норми підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 291,87 грн.

Outcome: partial