Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами. Позов, мотивовано тим, що 20.02.2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір №2963231, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону [PERSON] . Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов"язання не виконав. 19.07.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №19072023 згідно якого право вимоги за зобов"язаннями відповідача перейшло до позивача. Внаслідок невиконання зобов"язання відповідачем має заборгованість за кредитним договором № 2963231 перед позивачем у сумі 49 908 гривень, з яких: 10 000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 39 908 гривень - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 15.02.2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №74837117, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону [PERSON] . Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов"язання не виконав. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21 згідно якого право вимоги за зобов"язаннями відповідача перейшло до позивача. Внаслідок невиконання зобов"язання відповідачем останній має заборгованість за кредитним договором №74837117 перед позивачем у сумі 12 696 гривень, з яких - 8000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 4696 гривень - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 62604 гривень боргу за двома укладеними кредитними договорами. Ухвалою суду від 02.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. В судове засідання позивач не з"явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 23.03.2024 року на адресу суду відповідач [PERSON] надіслав відзив на позов, яким проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити. Зазначав про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами розміру наявної заборгованості за кредитними договорами, про надання недопустимого доказу у справі - договору факторингу без підписів сторін, також відповідач ставив під сумнів факт передачі та отримання ним кредитних коштів. 28.03.2024 року, позивачем подано відповідь на відзив, за змістом якого, позивач спростував доводи відповідача та надав відповідні докази своїм вимогам. Ухвалою суду від 08.04.2024 року задоволено клопотання позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 15.02.2022 року по 23.02.2022 року. Судом встановлено наступне. 20.02.2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір №2963231, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону [PERSON] . Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов"язання не виконав. 19.07.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №19072023 згідно якого право вимоги за зобов"язаннями відповідача перейшло до позивача. Внаслідок невиконання зобов"язання відповідачем має заборгованість за кредитним договором № 2963231 перед позивачем у сумі 49 908 гривень, з яких: 10 000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 39 908 гривень - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 15.02.2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №74837117, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону [PERSON] . Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов"язання не виконав. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21 згідно якого право вимоги за зобов"язаннями відповідача перейшло до позивача. Внаслідок невиконання зобов"язання відповідачем останній має заборгованість за кредитним договором №74837117 перед позивачем у сумі 12 696 гривень, з яких - 8000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 4696 гривень - сума заборгованості за відсотками. З документів витребуваних у АТ КБ «Приватбанк», зокрема з виписки по картковому рахунку Березки (платіжна картка № [NUMBER] ), можливо ідентифікувати власника карткового рахунку, яким є [PERSON] . З вказаних документів чітко вбачається, що відповідачем було отримано всі блага передбачені кредитним договором №№2963231 та кредитним договором №№74837117, а тим самим і укладання даних договорів. Правовою підставою заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналого власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналого власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач умови укладених кредитних договорів не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитним договором № 2963231 перед позивачем у сумі 49 908 гривень, з яких: 10 000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 39 908 гривень - сума заборгованості за відсотками. За кредитним договором №74837117 перед позивачем у сумі 12 696 гривень, з яких - 8000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 4696 гривень - сума заборгованості за відсотками. Відповідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, так як позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved