Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 05.07.2023 Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському району Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 12. На день смерті батько [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним, на день смерті проживали та були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією довідки виданої Хотинівським старостинським округом виконавчого комітету Коростенської міської ради від 29.06.2023 № 255/20-13. Таким чином, після смерті батька - [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Він як єдиний спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після смерті свого батька спільною реєстрацією та проживанням на день його смерті, на підставі ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), що підтверджується вищевказаною довідкою та інформаційним листом (відмовою) виданим Другою коростенською державною нотаріальною конторою від 20.12.2023 №752/01-16. Його мати, [PERSON] , померла [INFO] , у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] взагалі не перебувала, що підтверджується електронним витягом (знімком з екранну ПК) з Державного реєстру актів цивільного стану. Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні. Спадкова справа в нотаріальній конторі, після смерті батька, не заводилася. В даний час виникла необхідність в оформленні ним спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , а саме: житлового будинку [ADDRESS] , який належав батьку на підставі погосподарської книги № 5 за 2016-2023 роки, номер 01-0186-5, що підтверджується випискою з погосподарської книги № 5 за 2016-2023 роки від 27.07.2023 № 295/20-13. 20.12.2023року звернувшись до Другої коростенської державної нотаріальної контори із заявою щодо оформлення спадкових прав після смерті батька [PERSON] на вищевказане майно та отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. Вищевказана виписка з погосподарської книги, яка видана виконавчим комітетом Коростенської міської ради про належність будинку не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності спадкодавця. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання у судовому порядку. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У вищевказаному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначається, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації. Згідно інформаційної довідки, виданої Комунальним підприємством «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 07.07.2023 № 404, державна реєстрація права власності житлового будинку [ADDRESS] , не проводилась. Таким чином, оскільки його батько, [PERSON] , помер [INFO] , спадкування має здійснюватися за правилами ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. У відповідності до положень ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Він, як єдиний спадкоємець та син спадкодавця вступив в управління, володіння та користування спадковим майном після смерті батька, що підтверджується копією довідки виданої Хотинівським старостинським округом виконавчого комітету Коростенської міської ради від 21.12.2023 № 477/20-13. Просить визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок із надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] . Одночасно просить звільнити його від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці [INFO] в с.Новаки Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 05.07.2023 року Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Позивач відноситься до спадкоємців першої черги по закону, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане виконкомом Новаківської сільської ради Коростенського району 29.06.1970 року. З довідки виданої Хотинівським старостинським округом виконкому Коростенської міської ради №255/20-13 від 29.06.2023 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , дійсно на момент своєї смерті [INFO] був постійно зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом з ним були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 26.08.2011 року виконавчим комітетом Новаківської сільської ради Коростенського району. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] входила до кола спадкоємців [PERSON] за законом або за заповітом. [PERSON] фактично вступив в управління, володіння та користування спадковим майном після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , про що свідчить довідка Хотинівського старостинського округу виконкому Коростенської міської ради № 477/20-13 від 21.12.2023 року. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. Таким чином, оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , спадкування має здійснюватися за правилами ЦК УРСР 1963 року. У відповідності до положень ст. 548, 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивачем порушено спір щодо спадкового майна у виді житлового будинку [ADDRESS] , який належав його батьку [PERSON] на підставі погосподарської книги №5 за 2016-2023 роки, номер 01-0186-5, що підтверджується випискою з погосподарської книги №5 за 2016-2023 роки від 27.07.2023 №295/20-13. 20.12.2023 року позивач звернувся до Другої коростенської державної нотаріальної контори із заявою щодо оформлення спадкових прав після смерті батька [PERSON] , однак отримав відмову, яка мотивована відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок. Державна реєстрація права власності, станом на 29.12.2012 року на вищевказаний будинок не проводилась, про що свідчить довідка комунального підприємства «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» №404 від 07.07.2023 року. Згідно технічного паспорту, виготовленого Коростенським МБТІ, інвентаризація будинку проводилась КП «Коростенське МБТІ» 07.07.2023 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. На час розгляду справи не отримано інформації про те, що право власності [PERSON] на майно, з приводу якого порушено спір, станом на день його смерті, було припинено. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141ЦПК України.

Outcome: approved