Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

12\~червня 2024\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів. Позов мотивує тим, що починаючи з 2022 року вона з відповідачем перебувають у шлюбі. З березня 2024 року проживають окремо, вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виконує своїх обов`язків щодо утримання дитини. Всі зароблені ним кошти йдуть на його власні потреби. Інших виплат по аліментах відповідач не здійснює. Таким чином, відповідач має можливість надавати малолітній дитині матеріальну допомогу, але не надає. Позивач сама забезпечує доньку, купує їй одяг, продукти харчування, забезпечує лікування. Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 19.06.2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. 09.08.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнав частково та зазначив, що твердження позивачки про те, що він не бере участі в утримання дитини, а вона сама забезпечує доньку, є необґрунтованими, оскільки з початку окремого проживання з позивачкою ним здійснювалися перекази/поповнення банківської картки останньої, з метою надання їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Також зазначив, що додані до позову документи не містять будь-якої інформації, з якої б вбачалося, що ним не виконуються обов`язки щодо утримання дитини. Крім того, просив врахувати той факт, що його матір [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю 3 групи, яка встановлена їй за загальним захворюванням з 22.05.2024 року, через що вона має обмеження до трудової діяльності та потребує його допомоги як сина. Вказані обставини не дають йому можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, тому просив суд відмовити позивачці в цій частині позову і стягувати з нього аліменти у розмірі 1/6 частини його доходу, починаючи з дати звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття. Одночасно з цим, у відзиві на позовну заяву, відповідач просив зупинити провадження у даній справі на час перебування його у складі Збройних Сил України під час воєнного стану в Україні. Ухвалою суду від 14.08.2024 року у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження відмовлено. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Згідно ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Згідно з\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач та відповідач 04.04.20220 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 3). Малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом № 144 від 30.05.2024 року депутату Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області та витягом з реєстру територіальної громади. (а.с. 4, 6, 8). Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову у військовій частині [NUMBER] . (а.с.35,36). На час розгляду справи домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень\~ ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~з ч. 2 ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.\~1-3\~ст.\~183\~СК України\~частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст. ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Зазначаючи про неможливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), відповідач вказує, що у нього на утриманні перебуває непрацездатна мати, яка є особою з інвалідністю Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною особою, військовослужбовцем ЗСУ, доказів того, що він має мінливий заробіток та обмеження в праці ним не надано, інших утриманців, крім малолітньої доньки не має. Доказів того, що у відповідача є на утриманні інші особи суду не надано. Згідно пенсійного посвідчення та довідки до акту МСЕК [PERSON] (мати відповідача) є особою з третьою групою інвалідності з 22.05.2024 року (а.с. 32 - 33). Суд не бере до уваги доводи відповідача стосовно знаходження на його утриманні матері, оскільки допомогу матері, яка є інвалідом третьої групи, суд вважав не поважною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки доказів того, що мати знаходяться на утриманні відповідача суду не надано, а добровільна допомога похилим батькам не є підставою для зменшення розміру аліментів на утриманні неповнолітньої дитини. Недостатньо обґрунтованими є доводи відповідача про необхідність здійснення ним витрат на утримання матері. В цьому контексті суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 202 СК повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що мати відповідача є особою з третьою групою інвалідності з 22.05.2024 року. Натомість, відповідачем не надано суду належних доказів, з точки зору їх достатності та допустимості, на підтвердження того, що його мати потребує матеріальної допомоги відповідача (обсяг матеріальних потреб та доходів матері; відсутність інших осіб, які зобов`язані надавати матеріальну допомогу тощо). Надані копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 565828 та пенсійного посвідчення серії [NUMBER] матері відповідача свідчать про певний соціальний статус та наявність пільг, а не про спільне проживання з відповідачем та перебування на його утриманні, необхідність матеріальної допомоги визначається у кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища матері, а саме: отримання матір`ю пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у матері майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатної матері не зумовлює виникнення у відповідача обов`язку надання матері утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати матір`ю матеріальної допомоги. При цьому, інших доводів щодо неможливості сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі відповідач не навів, доказів цьому не надав. При визначенні розміру коштів на утримання дитини суд враховує факт проживання дитини з позивачкою, її вік, розмір прожиткового мінімуму для дитини, вартість життя, матеріальний стан відповідача, зокрема наявність постійного доходу, стан здоров`я платника аліментів, який є фізично здоровий, відсутність на утриманні у відповідача інших дітей. Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі 755/14148/18 дійшов висновку, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання, не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку утримання дитини. З урахуванням викладеного, враховуючи майновий та сімейний стан відповідача, його стан здоров`я, а також те, що відповідач має щомісячний дохід, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу). Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та, в першу чергу, інтересам дитини, та не порушить прав сторін. Статтею 191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Суд вважає, що аліменти необхідно стягнути від дня подання позову, оскільки позивачем не доведено факту ухилення відповідача від сплати аліментів. За таких обставин, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача щодо позовних вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі\~Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved