Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 28.01.2014 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який 23.11.2020 року розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказував, що після розірвання шлюбу дитина знаходиться на повному фінансовому утриманні та його самостійному вихованні, матір не цікавиться життям сина. Встановлення даного факту необхідне для отримання соціальної допомоги, як батька який самостійно виховує дитину. На підставі викладеного просить суд встановити факт самостійного виховання сина. В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити [PERSON] до суду також не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі,вказала, що підтримує вимоги заявника та не заперечує проти її задоволення. Згідно з ч.3ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступних висновків. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1ст.293 ЦПК України). Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що встановлення даного факту необхідно заявнику з метою отримання соціальної допомоги, як батька який самостійно виховує дитину. Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих заявником, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Заявник з 28.01.2014 року перебував із [PERSON] у шлюбі, який 23.11.2020 року розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.10-13). Відповідно до Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.12.2023 року №908/30 надано висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] , та заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.04.2024 року визначено місце проживання дитини разом із батьком (а.с.14-17). Відповідно до наданих характеристики із ДНЗ №6, довідки з КНП «Міська дитяча поліклініка» та інших документів вбачається, що вихованням та утриманням сина займається батько. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено та не заперечувалось те, що дитина проживає з своїм батьком, який створив всі умови для його проживання, здійснює опіку над ним, доглядає та піклується про його стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері. За таких обставин, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved