Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 04 вересня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, у якій просив частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами стягнутих на користь відповідача, на утримання доньки [PERSON] , за період часу з 26.04.2022 року по 01.03.2023 року, здійснити розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у шлюбі, в якому [INFO] народилася дитина донька, [PERSON] . Подружнє життя у сторін не склалося, а тому рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.08.2013 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі судового рішення в частині стягнення аліментів 05.09.2013 року відкрито виконавче провадження №39624143, яке перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському ВДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ. З грудня 2021 року за позивачем обліковується заборгованість, яка станом на 01.07.2023 року становить 55\~945,50 грн. Однак, після початку збройної агресії рф та оголошення воєнного стану позивач виїхав з м. Херсона та як внутрішньо переміщена особа проживав разом з донькою у своєї матері в с. Нерубайка Голованівського району Кіровоградської області. Фактично з 26.04.2022 року по 01.03.2023 донька проживала з позивачем та перебувала на повному утриманні його матері [PERSON] . Відповідачка у цей період витрат на утримання доньки не несла, однак заборгованість зі сплати аліментів позивачу нараховувалася, що обумовило підстави звернення до суду. За викладених обставин, позивач просить суд звільнити його від заборгованості за аліментами, що виникла у період часу з 26.04.2022 року по 01.03.2023 року. ІІ. Виклад позиції відповідача. 01.08.2024 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти задоволення позову з нижченаведених підстав. Зазначає, що позивач надав суду недостовірну інформацію щодо терміну проживання з ним доньки, оскільки після де окупації міста Херсона, з грудня 2022 року донька проживає з матір`ю. Всупереч інтересам доньки, батько перешкоджав переоформленню документів щодо тимчасового переміщення особи, оскільки не надавав документи своєї матері. За час проживання з донькою, [PERSON] отримував допомогу як внутрішньо переміщена особа, однак жодних речей доньці не купував. Відповідачка у грудні 2022 року за власний кошт змінили доньці зимовий одяг, оскільки батько такими речами доньку не забезпечив. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів у позивача виникла не через настання непереборних складних життєвих обставин, а через його тривале ухиляння від сплати аліментів, у розмірі визначеному судом при їх стягненні. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 28.05.2024 року. У час призначений для розгляду справи учасники судового провадження не з`явилися, про день час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про проведення підготовчого засідання без його участі. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю ознайомлення з матеріалами справи. Від представника третьої особи Дніпровського відділу ДВС у м. Херсоні ПМ УМЮ (м. Одеса) 05.07.2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника третьої особи. Судове засідання відкладено на 15.07.2024 року. Судове засідання призначене на 15.07.2024 року не відбулося у зв`язку із перебування головуючого судді у іншому судовому процесі з розгляду кримінальної справи, судове засідання призначено на 08.08.2024 року. 01.08.2024 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого, відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.08.2024 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання у час призначений для розгляду справи відповідач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. У задоволенні позову просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Також, просила звільнити її від сплати судового збору у зв`язку з участю у бойових діях на підставі ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, належне повідомлення про розгляд справи третіх особі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного правління юстиції у місті Херсоні, актовий запис 392. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.08.2013 року у справі №666/4458/13-ц розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 21.08.2013 року Дніпровським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист на виконання рішення в частині стягнення аліментів. 05.09.2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні Безродньою С.О. відкрито виконавче провадження №39624143 з примусового виконання виконавчого листа №666/4458, виданого 21.08.2013 року Дніпровським районним судом м. Херсона про виконання рішення в частині стягнення аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного заступником начальника Дніпровського ВДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ (м.Одеса), у виконавчому провадженні №39624143 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання доньки з грудня 2021 року станом на 01.07.2023 року складає 55\~945,50 грн, виконавчий збір 5 595,55. Згідно з довідкою виконкому Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області №404 від 04.08.2023 року, [PERSON] , [INFO] була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа в [ADDRESS] , з 26.04.2022 року по 01.03.2023 року. У цей період проживала та перебувала на утриманні своєї бабусі [PERSON] , [INFO] . Факт проживання [PERSON] , [INFO] , як внутрішньо переміщеної особи в [ADDRESS] , з 26.04.2022 року також підтверджується Довідкою від 26.04.2022 року №3518-7001120027 про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 08.02.2023 року в с. Нерубайка, складеного комісією в складі старости села та інших членів комісії, на час перевірки за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , 1963 року народження, [PERSON] , 1989 року народження; [PERSON] , 1960 року народження; [PERSON] , 1984 року народження; [PERSON] , 2008 року народження (проживає з 26.04.2022 року по даний час як внутрішньо переміщена особа). Сім`я забезпечена, санітарно-гігієнічні умови задовільні. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.07.2022 року №3518-75001174061, [PERSON] зареєстрований як внутрішньо переміщена особа в [ADDRESS] . У зв`язку з укладенням шлюбу 02.02.2022 року [PERSON] змінила прізвище на «Свідерська», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.02.2022 року Корабельним відділом ДРАЦС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса), актовий запис №15. V. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За приписами ч. 3 ст. 51 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.04.2022 року у справі №381/1553/19-ц, від 30.03.2023 року у справі №509/5304/20. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просив звільнити його від заборгованість по аліментам на утримання доньки [PERSON] за період з 26.04.2022 року по 01.03.2023 року мотивуючи тим, що у цей час донька проживала з ним та перебувала на утриманні його матері. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Визначальною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є факт проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів. Згідно з частинами 2, 3 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи, що законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому статтею 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом вказаної норми права особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, може звернутися із відповідним позовом. Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Заявник вправі звернутися до суду із заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 28.06.2023 року у справі №186/126/21 викладено правовий висновок такого змісту: «Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №596/826/21-ц. За встановлених судовим розглядом обставин, суд вважає істотною обставиною, яка передбачена положеннями частини 2 статті 197 СК України та дає підстави позивачу вимагати звільнення його від сплати заборгованості за аліментами - є фактичне проживання доньки разом із ним у період з 31.07.2022 по 01.03.2023, що відповідно вказує на знаходження дитини на утриманні позивача, і відповідно за період проживання неповнолітньої [PERSON] з позивачем, останній має бути звільнений від сплати нарахованих та не сплачених за цей період аліментів. Поряд з цим, згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Заперечуючи проти позовних вимог в частині періоду перебування доньки на утриманні батька та фактичного утримання батьком доньки, відповідач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів не надала. В той же час, доказів на підтвердження проживання з донькою та її утримання у період з 26.04.2022 року по 30.07.2022 року позивач не надав, а факт проживання [PERSON] з матір`ю позивача не свідчить про наявність підстав для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, адже обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття є рівним. За таких обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позовних про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, в частині яка виникла у період із 31.07.2022 року до 01.03.2023 року, стягнених із нього за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.08.2013 року у справі №666/4458/13-ц. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідач клопотала про звільнення її від сплати судового збору, оскільки відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. На підтвердження права на пільги надала копію посвідчення серії [NUMBER] від 19.12.2019 року. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, умови створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 якого передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, міститься у ст. 12 Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 р. у справі № 9901/311/19 та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 р. у справі № 490/8128/17. На час ухвалення рішення у справі Верховний Суд від такої позиції не відступив. За таких обставин, беручи до уваги предмет та підстави позову, суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для покладення понесених позивачем витрат за сплати судового збору на рахунок держави, а тому у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: partial