Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

[PERSON] , 21 листопада 2023 року здійснюючи переказ коштів через застосунок Приват-24 помилково перерахував Відповідачу [PERSON] на її картковий рахунок [NUMBER] відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» кошти у сумі 10 050,00 грн (платіжна інструкція від 21.11.2023). Особисто з відповідачкою [PERSON] не знайомий, будь-яких договірних відносин з Відповідачкою з приводу перерахування коштів у нього не існує і не існувало. Вказані обставини не підлягають доказування, оскільки визнаються учасниками справи та не викликають обґрунтованого сумніву у суду. (ч.1 ст.82 ЦПК України) Після здійснення помилкової операції, [PERSON] невідкладно повідомив про це банківську установу на телефон гарячої лінії. 24.11.2023 [PERSON] направив письмове звернення до АТ КБ «ПриватБанк» та 20.12.2023 отримав відповідь від АТ КБ «ПриватБанк», що на його звернення спеціалісти банку проводять перевірки даних, шукають інформацію в архівах і програмних забезпеченнях. Як тільки вони закінчать то йому буде надана вся інформація з приводу звернення. 04.03.2024 [PERSON] зателефонували з АТ КБ «ПриватБанк» та повідомили, що працівниками банку була проведена розмова з Відповідачем, та запропоновано їй добровільно повернути йому кошти у сумі 10 050,00 грн, які вона безпідставно отримала від нього, але Відповідач зазначила, що вона не має наміру повертати дані кошти оскільки вони вже витрачені. 04.03.2024 [PERSON] направив цінним листом письмову вимогу до Відповідачки, з проханням у триденний термін з дня отримання даної вимоги повернути на його банківську картку [NUMBER] помилково перераховані Відповідачу кошти у сумі 10 050,00 грн (Десять тисяч п`ятдесят гривень 00 коп.) Відповідач отримала вимогу 22.03.2024 року. Станом на час ухвалення рішення по справі, кошти які отримала від [PERSON] [PERSON] Відповідачкою платнику не повернуті. Порядок виконання платіжних операцій в Україні, перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури встановлений Законом України «Про платіжні послуги». Пунктом 69 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі (п. 43 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги»). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про платіжні послуги» неналежний отримувач протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення надавача платіжних послуг платника про виконання помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції зобов`язаний ініціювати платіжну операцію на еквівалентну суму коштів, зараховану йому внаслідок помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції, на користь такого надавача платіжних послуг. Надавач платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача, у разі згоди неналежного отримувача на повернення коштів зобов`язаний розблокувати кошти на рахунку неналежного отримувача та повернути їх неналежному платнику на підставі наданої неналежним отримувачем платіжної інструкції. У разі відмови отримувача (неналежного отримувача) повернути суму помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції на вимогу надавача платіжних послуг списання коштів з рахунку неналежного отримувача здійснюється у судовому порядку. У разі порушення строку, встановленого частиною першою цієї статті, неналежний отримувач зобов`язаний повернути суму помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції, та сплатити надавачу платіжних послуг пеню в розмірі 0,1 відсотка цієї суми за кожний день від дати завершення такої платіжної операції до дня повернення коштів на рахунок, але не більше 10 відсотків суми платіжної операції. Таким чином, внаслідок помилкової операції неналежному отримувачу - [PERSON] помилково перераховано грошові кошти, які підлягають списанню з її рахунку, оскільки неналежний отримувач відмовилась добровільно повернути помилково перераховані грошові кошти в сумі 10 050,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (провадження № 14-175цс21) вказано, що відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Приписами статті 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ЦК України). Проценти, визначені статтею 536 ЦК України є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України. Відповідно розрахунку Позивача, який перевірений судом, Відповідач зобов`язана сплатити [PERSON] інфляційні витрати у сумі 222,28 грн. Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 29.05.2024, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1\~211,20 грн витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved