Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за липень та серпень 2023 року у розмірі 7 091,30 грн., суму компенсації за невикористані 4 дні відпустки у розмірі 479,63 грн., а також суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.09.2023 по 09.02.2024 у розмірі 18 695,24 грн. Ухвалою суду 20.02.2024 за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. У наданий ухвалою про відкриття строк відзив на позов до суду не надходив, у зв`язку з чим суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній документів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 31.08.2023 [PERSON] звільнено за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України відповідно до наказу №Т15/30/08/001 від 31.08.2023 з посади заступника керуючого магазином ТОВ «Технополіс 15» з виплатою компенсації за 4 невикористаних календарних днів відпустки. (а.с.17). Як вбачається з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України Форми ОК-7 [PERSON] відповідачем нараховано заробітну плату за липень 2023 у розмірі 3 511,87 грн, за серпень 2023 року у розмірі 4 059,06 грн., з яких 3 579,43 грн. - заробітна плата, 479,63 грн. компенсація за 4 дні відпустки (а.с.18-20). Компенсація за один день відпустки, позивачем розрахована наступним чином: загальний дохід за період січень-серпень 2023 року розділений на кількість робочих днів 243 (29 137,93:243), що становить 119,90 грн. плата за один день невикористаної відпустки. Інших доказів і контр розрахунків відповідачем не надано. Відповідно до виписки по картковому рахунку позивача за період з 01.07.2023 по 07.02.2024, відкритого в АТ «Ощадбанк», за цей період кошти від відповідача за цей період йому не надходили (а.с. 11-16). Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ч. 1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Статтею 116 КЗпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц (провадження №61-23170сво18). Відповідно до ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідачем не здійснено остаточного розрахунку з позивачем. Кількість робочих днів за період затримки розрахунку по заборгованості по заробітній платі за період з 01.09.2023 (наступний день за днем звільнення) по 09.02.2024 включно складає 116 робочих днів. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого не передбачено чинним законодавством. Згідно з п.2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При цьому відповідно до п.п.б) п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Тобто для розрахунку середнього заробітку враховується заробітна плата без врахування компенсації відпустки, яка [PERSON] нарахована у серпні 2023 року, тому для розрахунку береться заробітна плата за серпень 2023 року в розмірі 3 579,43 грн. (4059,06 - 479,63), тобто без врахування компенсації за 4 невикористаних днів відпустки. П.8 зазначеного Порядку передбачено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З форми ОК-7 та вбачається, що заробітна плата позивача за два останні місяця перед звільненням становила: 3511,87 грн за липень 2023 року та 3 579,43 грн за серпень 2023 року, загалом за два місяці перед звільненням 7 091,30 грн. Середньоденна заробітна плата для обчислення суми виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до п.2 Порядку складає 161,16 грн (7 091,30 грн :44). Отже, середній заробіток за час затримки за період визначений позивачем з 01.09.2023 по 09.02.2024, який не перевищує шести місяців, включає 116 робочих днів та становить 18 695,24 грн (161,16 грн х 116 робочих днів). За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог у зв`язку із порушенням прав позивача відповідачем, і вважає правильним стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 7 091,30 грн. за липень - серпень 2023 року, суму компенсації за невикористані 4 дні відпустки у розмірі 479,63 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2023 по 09.02.2024 в сумі 18 695,24 грн. Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Також з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн. за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду.

Outcome: approved