Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулася до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, Служба у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.07.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі, а саме [INFO] народилась донька [PERSON] . Батьківство щодо доньки відповідачем визнано та не оспорюється. Через погіршення сімейних стосунків сторони стали проживати окремо та рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24.03.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після припинення спільного проживання малолітня донька [PERSON] залишилась проживати разом із [PERSON] . Протягом 2013-2020 років вони проживали в м.Одеса. Починаючи із вересня 2020 року переїхали проживати до житлового будинку у [ADDRESS] , де проживають на даний час. Відповідач залишився проживати у Республіці Чехія. Життям доньки він практично не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. З моменту прийняття дитини до дитячого садку у м.Одеса, [PERSON] не відвідував дошкільний, а пізніше навчальний заклад, де навчалася дитини, не цікавився її навчанням, не брав участі у витратах на освітній процес, станом здоров?я дитини не цікавився, хоча й був обізнаний про місце перебування дитини. Фактично з 2013 року всі питання щодо виховання доньки [PERSON] вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Добровільно [PERSON] будь яких коштів на утримання доньки не надає та не приймає свідомої участі у забезпеченні дитині належних матеріально-побутових умов. Також зазначено, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться у спіхами у школі, станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною, внаслідок чого втрачено почуття самоусвідомлення дитиною відповідача, як батька. Враховуючи вищевикладене, позивач просила ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , 1985 р.н., відносно доньки [PERSON] , 2008 р.н. Також просила стягнути судові витрати. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 27.05.2024 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Витребувано від Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 12.07.2024 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Бершадської міської ради 09.07.2024 №187. 30.07.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача. Будь-яких інших клопотань не заявляла. Позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем його реєстрації, однак поштові конверти повернувся без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Також, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач був повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. Начальник служби у справах дітей подала клопотання, в якому просила про розгляд справи без її участі. Представник Служба у справах дітей Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області в підготовче засідання не з`явився. Від в.о. начальника служби у справах дітей надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, [INFO] у м.Прага, Чеська Республіка народилася [PERSON] . В графі "батько" записаний [PERSON] , в графі "мати" - [PERSON] (а.с.6, 7). Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2013 у справі №126/608/13-ц, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 30.07.2006 у Флоринській сільській раді Бершадського району (а.с.8). 13.06.2023 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.23). З акту обстеження умов проживання неповнолітньої [PERSON] , 2008 р.н., від 14.08.2023 вбачається, що остання проживає в [ADDRESS] . Дівчинка закінчила 9 класів та вступила до Тульчинського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою. [PERSON] проживає з матір`ю та близькими родичами. Мати [PERSON] без участі батька виховує та доглядає дочку протягом тривалого часу. Батько [PERSON] самоусунувся від виховання доньки, проживає в Чехії, має іншу сім`ю. Умови проживання [PERSON] задовольняють потреби дитини у розвитку та вихованні (а.с.9). У позові зазначено, що [PERSON] , батько дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки [PERSON] , не займається її вихованням, не забезпечує матеріально, не бачиться та не цікавиться дитиною з 2013 року. У зв`язку з чим, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки. З характеристики [PERSON] , яка видана Одеським ліцеєм №84 від 18.01.2024 №48/01-34 вбачається, що остання навчалася в Одеському НВК №84 з 01.09.20214 по 31.08.2020. За час навчання зарекомендувала себе як дисциплінована, але не дуже старанна учениця. Мала навчальні досягнення середнього рівня, брала активну участь у позаурочному житті класу. Дуже дружня, добра дитина. Мати, [PERSON] , брала активну участь у житті класу, допомагала у організації позакласних заходів, регулярно відвідувала батьківські збори, цікавилася життям дитини, забезпечувала відвідування навчальних екскурсій, створювала належні умови для навчання дитини. Батько, [PERSON] , у шкільних заходах участі не брав, навчальними досягненнями доньки та її поведінкою не цікавився, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.10). Відповідно до довідки голови правління ОСББ «Вільямса 59-к» батько [PERSON] - [PERSON] з дитиною не спілкується. В житті дитини участі не бере. За час проживання дитини в будинку, його жодного разу його не бачили. З дитиною ходить і грається мама. На усі святкування також приходить з мамою (а.с.12). З довідки-характеристики Флоринського старостинського округу від 31.07.2023 №604, [PERSON] , 1989 р.н., проживає разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] із сім`єю не проживає, на території с. Флорине не з`являвся, відомостями про його місцезнаходження Флоринський старостат не володіє (а.с.13). Також судом встановлено, що позивач та її дочка зареєстровані в с.Флорине як внутрішньо переміщені особи з 25.04.2022, що підтверджується відповідними довідками (а.с.15, 17). Згідно з інформацією директора Бершадського ліцею від 26.01.2024 №06-02/22, [PERSON] в період з 01.09.2020 по 27.02.2023 відповідно до наказу від 27.02.2023 вибула з Бершадського ліцею на навчання до Війтівського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів. В період навчання, мама проживала окремо від дитини в іншому місті, тому вихованням і навчанням займалася бабуся з дідусем, з якими вона проживала. Батька, за період навчання у ліцеї, ніхто не бачив. Класний керівник з батьком не знайома, він ніколи не приходив у ліцей та не цікавився навчанням дочки (а.с.11). Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бершадської міської ради, затвердженого рішенням №187 від 09.07.2024, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , 1985 р.н. відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.77-79). Крім того, зі змісту висновку вбачається, що дитина - [PERSON] повідомила службу у справах дітей про те, що з батьком не спілкується, матеріально він її не підтримує. ЇЇ сім`ю фактично складають мама та вітчим, з яким у неї склались довірливі доброзичливі стосунки та виявила бажання подальшого усиновлення. Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є - першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України, до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, зокрема, позбавлення батьківських прав. Положенням ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.1 ст.166 СУ України) Як встановлено під час розгляду справи в суді, [PERSON] не займається вихованням дочки та її утриманням. Відповідач також не цікавиться [PERSON] , тобто не проявляє зі своєї сторони батьківської турботи, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно дитини. Означені обставини в повній мірі підтверджені доказами, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом. Крім того, сама дитина повідомила службі у справах дітей про відсутність спілкування та зв`язку із батьком протягом тривалого періоду. Враховуючи наведені обставини, зважаючи на те, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню [PERSON] , що свідчить про його небажання брати участь вихованні дитини та зберегти зв`язок із нею, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно дитини. Надані докази стороною позивача є підтвердженням того, що позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним, оскільки останній допустив свідоме нехтування своїми обов`язками, як батька. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу положення статей 169 та 170 СК України, згідно яких, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню та утримання дитини, суд за його заявою може постановити рішення про поновлення батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved