Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) та визнання права власності на майновий пай, посилаючись на те, що він є сином [PERSON] , померлої [INFO] , яка, будучи людиною похилого віку, хворіючою, потребувала стороннього догляду, тому з 2009 року стала проживати за місцем проживання позивача до дня своєї смерті. За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві імені Леніна, розміром 4,0 у умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), а також належав майновий пай в сільськогосподарському кооперативі «Агрофірма Бургуджи», які позивач успадкував після смерті матері [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. З метою оформлення спадкових прав на вказане спадкове майно після смерті матері [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю факту постійного проживання позивача зі спадкодавицею, тому позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, але до суду від позивача надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представниця відповідача Арцизької міської ради, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, але до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача Фермерського господарства «Агрофірма Бургуджі», будучи двічі поспіль належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (судова повістка про виклик до суду у цивільній справі) до його електронного кабінету (а. с. 92, 98). Клопотання про розгляд справи за його відсутності, про відкладення розгляду справи по суті, відзив до суду не подав, про неможливість прибути у судове засідання суд не повідомив. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Разом з тим, суд враховує правову позицію, висвітлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якої в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції. Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року в справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22), якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача Фермерського господарства «Агрофірма Бургуджі» жодного разу не прибув у судове засідання, клопотання про розгляд справи за його відсутності, про відкладення розгляду справи по суті, відзив до суду не подав, про неможливість прибути у судове засідання, призначене 02 вересня 2024 року, суд не повідомив. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки поспіль представника відповідача Фермерського господарства «Агрофірма Бургуджі» у судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для його неявки. Згідно з частиною 2 статті 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, правових позицій Верховного Суду, не встановлення підстав для відкладення розгляду справи, беручи до уваги, що у справі позивачем залучено двох відповідачів, представник одного з яких Фермерського господарства «Агрофірма Бургуджі» двічі поспіль не прибув у судове засідання, від іншого надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності представника Фермерського господарства «Агрофірма Бургуджі», який з 04 квітня 2023 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення зволікав у розгляді справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 лютого 1973 року, виданого міськвідділом ЗАГС м. Джизак Республіки Узбекистан, [PERSON] (а. с. 6-7, 56-60), позивач у справі, народився [INFO] , матір`ю якого зазначено російською мовою як « [PERSON] » (а. с. 9). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 квітня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 288, [PERSON] , мати позивача, померла [INFO] (а. с. 11, 62). За життя [PERSON] , яка за життя доводилася матір`ю позивача, належало спадкове майно, яке складається з: права на земельну частку /пай/ в колективному сільськогосподарському підприємстві імені Леніна, село Виноградівка Арцизького району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості/; майнового паю в сільськогосподарському кооперативі «Агрофірма Бургуджи», село Виноградівка Арцизького району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 квітня 2009 року, виданим державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області (а. с. 10, 61, 14). Грошова оцінка права на земельну частку /пай/ в колективному сільськогосподарському підприємстві імені Леніна, село Виноградівка Арцизького району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості станом на 09 березня 2023 року становила 67500,00 грн. (а. с. 26-38). Як вбачається з довідки № 1841 від 02 листопада 2011 року, виданої Виконкомом Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області, довідки № 498 від 14 червня 2022 року, виданої Виноградівським старостинським округом Арцизької міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на день смерті проживала разом з [PERSON] , позивачем у справі, з яким вела спільне господарство, за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13, 19). На підставі заяви від 02 серпня 2017 року [PERSON] , позивач у справі, звернувся до державного нотаріуса Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , а також про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48618927 від 02 серпня 2017 року (а. с. 16, 17). Встановлення факту постійного проживання [PERSON] , позивача у справі, необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1445/02-14 від 02 серпня 2017 року, винесеною державним нотаріусом Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенком І.П., [PERSON] , позивачу у справі, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , оскільки відсутній встановлений факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а. с. 18). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 72320639 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), № 72320772 (заповіти/спадкові договори) від 02 травня 2023 року, листа № 179/01-16 від 05 травня 2023 року, виданих Арцизькою державною нотаріальною конторою Одеської області, щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , заведена спадкова справа на підставі заяви [PERSON] , позивача у справі, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, інших спадкоємців немає (а. с. 65, 66, 67). Судом встановлено, що [PERSON] , позивач у справі, фактично прийняв вказане вище спадкове майно, після смерті матері [PERSON] , але не оформив спадкових прав із вищезазначених причин. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що викладені в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5\~від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За позицією\~Пленуму Верховного\~Суду України,\~яка викладена у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами частини 3 статті 1268, частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини\~1 статті 29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За змістом пунктом 3.21. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Судом встановлено, що спадкодавиця [PERSON] на момент своєї смерті, яка наступила [INFO] , проживала спільно зі спадкоємцем [PERSON] , позивачем у справі, за місцем проживання останнього за адресою: [ADDRESS] , та вони вели спільне господарство. Зазначений факт підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Судом встановлено,\~що [PERSON] , позивачу у справі, необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, тому встановлення факту проживання [PERSON] , позивача у справі, з померлою [PERSON] на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому, спір про встановлення вказаного факту відсутній. Приймаючи до уваги, що [PERSON] , позивач у справі, позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування іншим шляхом, крім встановлення у судовому порядку факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а в судовому засіданні доведений факт його спільного проживання зі спадкодавцею [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви та встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцею [PERSON] на час\~відкриття спадщини. За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частиною 1, частиною 2 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Судом встановлено,\~що [PERSON] , позивач у справі, прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON] , яка наступила [INFO] , оскільки після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка була нотаріусом прийнята. Враховуючи викладене, суд, проаналізувавши вищевикладені докази, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) та на майновий пай. Суд не приймає до уваги: викладений російською мовою «Акт опроса свидетелей о проживании с умершим до дня смерти от 14 ноября 2017 года» (а. с. 12), оскільки він не є письмовим доказом в розумінні статті 95 ЦПК України та відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Беручи до уваги, що [PERSON] , позивач у справі, на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи безстроково (а. с. 15), звернувся до суду із зазначеним позовом 24 березня 2023 року, відповідно до положень статей 176, 141 ЦПК України, статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання позову, що складається з двох самостійних вимог у сумі 2147,20 грн. (1073,60 грн. + 1073,60\~грн.) підлягає стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частинах з кожного, оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю в Арцизькому районному суді Одеської області суддів, які мають повноваження здійснювати правосуддя (у період з липня 2017 року по вересень 2021 року кількість суддів у суді зменшилася з 5 до 1; у травні, липні 2024 року призначено 2 суддів) у суді тривалий час одна суддя замість п`яти суддів здійснювала правосуддя, внаслідок чого навантаження на суддю, яка здійснювала правосуддя у суді одна замість п`яти суддів, вийшло за межі фізичних можливостей. В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 року) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу. У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст. 6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. Отже, у судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал, тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, що призвело до надмірного навантаження, яке утворилося на суддю, яка здійснює правосуддя в Арцизькому районному суді Одеської області одна замість п`яти суддів, унеможливило розгляд наявної справи у строки, передбачені ЦПК України. На підставі статей 29, 1216, 1217, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved