Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

22.04.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агро-Терра СВ», третя особа Фермерське господарство «Камелія» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власником земельної ділянки площею 5,46 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1222384000:01:001:0036, що розташована на території Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 12.10.2016 року вона уклала з ТОВ «Агро-Терра СВ» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1222384000:01:001:0036, строком на 15 років. За умовами договору оренди, розмір орендної плати, який орендар повинен сплачувати на користь орендодавця становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.3.1 Договору). Орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату до 31 грудня поточного сільськогосподарського року. Договір оренди земельної ділянки було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.10.2016 року номер запису про інше речове право № 17110387. Проте, всупереч визначеним п.3.3 Договору оренди земельної ділянки строкам, ТОВ «Агро-Терра СВ» орендну плату за користування земельними ділянками, кадастровий номер 1222384000:01:001:0036, за 2021, 2022, 2023 роки на сплатив, тобто допустив невиплату орендної плати за три роки. Крім того, позивачу стало відомо, що земельна ділянка, кадастровий номер 1222384000:01:001:0036 ТОВ «Агро-Терра СВ» передано в суборенду на користь Фермерського господарства «КАМЕЛІЯ». На підставі наведеного, позивач просить суд: розірвати договір оренди земельної ділянки від 12.10.2016 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Терра СВ», об`єктом якого є земельна ділянка, площею 5,4600 га, кадастровий номер 1222384000:01:001:0036, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.10.2016 року, номер запису про інше речове право: 171103887 та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою від 25 квітня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. 14.05.2024 року представником відповідача - адвокатом Коломоєць С.В. подана заява про визнання позову, а також письмові пояснення по суті спору, з яких вбачається з ТОВ «Агро-Терра СВ» позовні вимоги визнає у повному обсязі. Посилається на те, що невиконання взятих на себе договірних зобов`язань виникло з об`єктивних причин, а саме - в зв`язку з відсутністю грошових коштів в ТОВ «Агро-Терра СВ». ТОВ «Агро-Терра СВ» було створено в 2011 році, з метою отримання від ведення господарської діяльності прибутку, основним видом господарської діяльності товариства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння, олійних культур. 06 травня 2019 року протоколом № 02-05/19 Загальних зборів учасників ТОВ «Агро-Терра СВ», було прийнято рішення про надання засновнику [PERSON] права вчиняти будь-які дії від імені ТОВ «Агро-Терра СВ» без довіреності, у тому числі підписувати договори. Отримавши право підпису договорів, [PERSON] в 2021 році укладає від імені ТОВ «Агро-Терра СВ» договори суборенди земельних ділянок з Фермерським господарством «КАМЕЛІЯ», тобто [PERSON] вивів з обробітку ТОВ «Агро-Терра СВ» всі земельні ділянки, що були у користуванні Товариства, позбавивши Товариство в отриманні прибутку від здійснення господарської діяльності з вирощуванням сільськогосподарської продукції. Звертає увагу на те, що головою Фермерського господарства «Камелія», є [PERSON] , яка є рідною донькою [PERSON] . Враховуючи наведене, ТОВ «Агро-Терра СВ», не здійснюючи обробіток земельних ділянок з вирощування зернових культур, бобових та насіння олійних культур, призвели до відсутності грошових коштів в Товаристві та відсутності можливості здійснювати виконання взятих на себе договірних зобов`язань не лише з проведення виплати орендної плати з власниками земельних ділянок Орендодавців, а й інших контрагентів. Після отримання [PERSON] повноважень вчинення від товариства будь-яких дій, останній після здійснення укладення договорі суборенди, забрав контроль і над банківськими рахунками (електронний банківський ключ) та бухгалтерськими документами. Директор ТОВ «Агро-Терра СВ» Фісіна А.А. неодноразово звертався до [PERSON] щодо повернення доступу до банківських рахунків, але позитивного результату не дійшов, що в свою чергу, призвело до порушення відносно [PERSON] кримінального провадження. Лише в 2023 році директор ТОВ «Агро-Терра СВ» [PERSON] зміг отримати доступ до банківського рахунку товариства. [PERSON] , будучи директором ТОВ «Агро-Терра СВ», до 2021 року особисто здійснював проведення розрахунку за договорами оренди земельних ділянок, розвозивши по домівках власників земельних ділянок грошових коштів, та після проведення розрахунку за 2021 рік, власники особисто звертались до нього щодо належного виконання умов договорів оренди, з проведення виплати орендної плати, директор [PERSON] намагався пояснити виниклу ситуацію, але орендодавці бажали отримати грошові кошти за користування їхньою землею. Так, станом на березень 2024 року у ТОВ «Агро-Терра СВ» є заборгованість перед власниками земельних ділянок, в тому числі і перед позивачем, [PERSON] з виплати орендної плати за період з 2021-2023 роки. 14.06.2024 року представником відповідача - адвокатом Скороход Є.О. подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що договір оренди земельної ділянки площею 5,46 га (кадастровий номер 1222384000:01:001:0036), зареєстрований 20 жовтня 2016 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право 17110387, укладений був між ТОВ «Агро-Терра СВ» та [PERSON] . Починаючи з дати укладання договору оренди, відповідач належним чином виконував обов`язки орендаря за договором. Наприкінці 2021 року було прийнято рішення про виплату орендної плати за 2021 рік власникам земельних ділянок, що перебувають у користуванні на правах оренди у відповідача. Обов`язок щодо виплати орендної плати було покладено на директора ТОВ «Агро-Терра СВ» [PERSON] Директор ТОВ «Агро-Терра СВ» [PERSON] , починаючи з 2021 року вчиняв дії, спрямовані на шкоду ТОВ «Агро-Терра СВ», які спрямовані на розірвання договорів оренди земельних ділянок, що знаходяться у користуванні ТОВ «Агро-Терра СВ», на користь інших сільськогосподарських підприємств для отримання власної фінансової вигоди. Крім того, директор [PERSON] , не вчинив жодних дій, спрямованих на захист інтересів Товариства. Тому відповідач допускає, що директор [PERSON] міг не виконати покладений на нього обов`язок щодо виплати орендної плати позивачу за 2021 рік. Щодо необхідності отримання орендної плати за 2022-2023 роки відповідач неодноразово звертався до позивача та повідомляв про свою готовність виконати свій обов`язок за договором оренди, шляхом направлення на адресу позивача відповідних листів. Так, 20 грудня 2022 року відповідачем було надіслано позивачу лист, яким було повідомлено про готовність підприємства виплатити орендну плату позивачу за 2022 рік. Для цього позивачу було запропоновано обрати один з двох шляхів виплати орендної плати: переказом коштів на зазначений позивачем банківський рахунок або поштовим переказом за вказаною позивачем поштовою адресою. Даний лист було отриманий позивачем 29 грудня 2022 року, однак відповіді на даний лист із зазначенням необхідної інформації на адресу відповідача так і не надходило. 03 лютого 2023 року відповідач повторно звертався до позивача з листом, в якому просив зазначити банківські реквізити для виплати орендної плати за 2022 рік. Однак відповідач на даний лист відповідач теж так і не отримав. Також відповідач 19 грудня 2023 року та 24 січня 2024 року звертався до позивачки з листами щодо отримання орендної плати за користування земельною ділянкою на правах оренди протягом 2023 року, в яких повідомлялась про те, що виплата орендної плати за договором буде проводитись виключно у безготівковій формі, про необхідність повідомлення нею своїх розрахункових рахунків, та про наслідки утримання від таких дій. Всі листи були отримані [PERSON] , однак були проігноровані. На думку ТОВ «Агро-Терра СВ» позивачка [PERSON] свідомо ухиляється від отримання орендної плати за 2022-2023 роки, створюючи різні підстави для цього, фактично бажаючи розірвати спірні договорі оренди землі, натомість в діях орендаря відсутні ознаки умисної або систематичної невиплати орендної плати. При цьому затримка з виплати орендної плати, обумовлені виключно поведінкою орендодавця. Крім того, позивачем не заявляється будь-яких вимог про стягнення заборгованості з орендної плати. Таким чином, відповідач не порушував взяті на себе обов`язки за договорами оренди земельних ділянок, добросовісно намагався їх виконати, вчинив всіх можливих дій, спрямованих на належне виконання умов договору, на відміну від позивача, яка не повідомила банківські реквізити для перерахування орендної плати (або будь-який інший спосіб для виплати орендної плати). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Салтисюк Ю.В. підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник ТОВ «Агро-Терра СВ» адвокат Коломоєць Є.В., у судовому засіданні підтримав заяву про визнання позову з підстав, викладених у заяві про визнання позову та письмових поясненнях по суті позовних вимог. Представник ТОВ «Агро-Терра СВ» адвокат Скороход Є.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових пояснень не надав. Вислухав пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 171276, виданого 23.11.2009 року Магдалинівською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01912300878, належить земельна ділянка, площею 5,4600 га, кадастровий номер 1222384000:01:001:0036, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Личківської сільської ради Новомосковського (Магдалинівського) району Дніпропетровської області (а.с. 14-15). 12.10.2016 року між позивачкою [PERSON] (Орендодавцем) та ТОВ «Агро-Терра СВ» (Орендарем) укладено Договір № 4 оренди земельної ділянки кадастровий номер 1222384000:01:001:0036 (далі - Договір № 4), який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.10.2016 року державним реєстратором виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, номер запису про інше речове право 17110387 (а.с. 8-13, 16-17). У відповідності до п.1.1, 2.1 Договору № 4, [PERSON] надала відповідачу ТОВ «Агро-Терра СВ» в строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,460 га (кадастровий номер 1222384000:01:001:0036) терміном на 15 років. Відповідно до п. 3.1 Договору № 4, орендна плата виплачується Орендарем у грошовій формі - 9890 грн. 12 коп. на рік, що складає 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки зазначеної в п. 1.5 цього договору. Орендар сплачує орендодавцю суму орендної плати після утримання прибуткового податку згідно вимог чинного законодавства України (п. 3.2 Договору № 4). Відповідно до п. 3.3 Договору № 4 орендна плата сплачується Орендарем в строки (термін): - в грошовій формі до 31 грудня поточного сільськогосподарського року включно; - в натуральній та відробітковій формі до 31 грудня поточного сільськогосподарського року включно. Згідно з п. 1.5 Договору № 4, сторонами погоджено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка на день підписання Договору становила 247 252 грн. 98 коп. Листом-вимогою від 16.01.2023 року, позивачкою було повідомлено ТОВ «Агро-Терра СВ» про необхідність погашення заборгованості з орендної плати за 2021-2022 роки. Зазначений лист був отриманий директором ТОВ «Агро-Терра СВ» [PERSON] 17.01.2023 року, про що свідчить відмітка на копії листа (а.с. 18). Співзасновником ТОВ «Агро-Терра СВ» [PERSON] позивачці направлялися листи: б/н від 20.12.2022 року, № 02/02 від 02.02.2023 року, № 2/12 від 18.12.2023 року, № 19/3 від 19.01.2024 року, з проханням повідомити банківські реквізити розрахункового рахунку, відкритого в будь-якому відділенні банку на території України або повну адресу для здійснення поштового переказу коштів через відділення «Укрпошти» для отримання орендної плати, передбаченої договорами оренди (а.с. 65 - 72). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань, керівником ТОВ «Агро-Терра СВ» (ЄДРПОУ 37555363) є [PERSON] (а.с. 19). Засновниками ТОВ «Агро-Терра СВ» є [PERSON] та [PERSON] . Частки учасників товариства є рівними, тобто по 50% статутного капіталу. У судовому засіданні за клопотаннями сторін були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є співзасновником ТОВ «Агро-Терра СВ» та відповідно до статуту, має право представляти інтереси ТОВ «Агро-Терра СВ» без довіреності. Виконавчим органом товариства є директор. У них з директором та співзасновником підприємства [PERSON] є непорозуміння з приводу діяльності підприємства, які не вирішені до теперішнього часу. Процесом виплати орендної плати керував директор. Орендна плата видавалася готівкою. З 2016 по 2020 рік орендна плата видавалася готівкою своєчасно. У 2021 році орендну плату повинен був видавати директор [PERSON] . Він дзвонив до [PERSON] та остання йому казала, що отримала орендну плату за 2021 рік. Між ним та [PERSON] виник конфлікт з приводу діяльності підприємства. З 2022 року земельні ділянки передані в суборенду СФГ «Камелія», директором якого є його донька. У ТОВ «Агро Терра СВ» були кошти на рахунку банку, тому він і направляв листи позивачці, щоб перерахувати кошти за оренду земельної ділянки. Він особисто прийняв таке рішення. Він, як засновник підприємства, звертався до [PERSON] з листами щодо необхідності отримання орендної плати, пропонував повідомити рахунок або поштову адресу для перерахування коштів. Особисто він готовий виплатити орендну плату за власний рахунок, однак [PERSON] не бажає її отримувати, не дала номер рахунку для виплати орендної плати. Вважає, що директор товариства [PERSON] , зацікавлений в розірванні договорів оренди. Зазначив, що доступу до грошових коштів підприємства та рахунків у нього немає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що з травня 2019 року він є директором ТОВ «Агро-Терра СВ». Позивачку [PERSON] він знає особисто, вона передала земельну ділянку в оренду ТОВ «Агро-Терра СВ». Орендна плата виплачувалась до 2020 року включно, кошти сплачувались готівкою, оскільки у селі немає банкомату, відділення банку. З 2021 року орендна плата не виплачувалась, оскільки на підприємстві не було коштів та у нього не було доступу до банківських рахунків. [PERSON] особисто приходила до нього з приводи сплати орендної плати та він повідомляв її про те, що між ним та іншим засновником є конфлікт та у підприємства відсутні кошти. [PERSON] не сплачена орендна плата за 2021, 2022 та 2023 рік. Восени 2021 року між ним та іншим учасником товариства [PERSON] виник конфлікт з приводу діяльності підприємства, в результаті якого останній обмежив йому доступ до офісу підприємства та бухгалтерських документів, податкової звітності, печатки й штампів, а також до банківських рахунків. Доступ до рахунків він відновив тільки наприкінці 2023 року. Також він дізнався, що частина земельних ділянок була передана в суборенду СФГ «Камелія», хоча він не підписував жодних договорів. Він телефонував [PERSON] , намагався владнати цей конфлікт, повідомляв про наявність заборгованості з орендної плати. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Отже, підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разом із тим, як зазначалося вище, згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання) є підставою для розірвання такого договору. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 327/163/17, від 13 травня 2021 року у справі № 192/149/17, від 15 січня 2020 року у справі № 709/591/18. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] , зокрема, зазначає підставою для розірвання спірних договорів факт систематичної несплати орендарем орендної плати (за 2021-2023 рік). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.10.2016 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Агро-Терра СВ» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки № 4, відповідно до умов якого [PERSON] надала в оренду ТОВ «Aгро-Терра СВ» земельну ділянку, площею 5,46 га (кадастровий номер 1222384000:01:001:0036), призначену для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Личківської сільської ради Новомосковського (Магдалинівського) району Дніпропетровської області. За умовами вказаного договору орендар сплачує орендодавцю орендну плату у грошовій формі - 9890, 12 грн. на рік, що складає 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у п. 1.5 договору до 31 грудня поточного сільськогосподарського року включно (п. 3.1, 3.3 Договору). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що всупереч умовам вищезазначених договорів оренди земельних ділянок, ТОВ «Агро-Терра СВ» не виплатило [PERSON] орендну плату за користування земельними ділянками кадастровий номер 1222384000:01:001:0036 за 2021-2023 рік. Даний факт представником відповідача Коломоєць С.В. не заперечується. Належних та допустимих доказів оплати орендної плати позивачці за 2021, 2022, 2023 рік сторонами суду не надано. Крім того, суд вважає, що у відповідача у розпорядженні були усі дані для перерахування орендної плати поштовим переказом. Також, відповідач не був позбавлений можливості внести відповідні суми на депозит нотаріуса, підтверджень чого матеріали справи не містять та відповідачем не надано в судовому засіданні. Доводи представника відповідача Скорохода Є.О. про те, що орендна плата за 2021 рік була виплачена позивачці [PERSON] - [PERSON] належними доказами не підтверджені, а допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт не виплати позивачці орендної плати за 2021 - 2023 роки. Доводи представника відповідача Скорохода Є.О. про те, що ТОВ «Агро-Терра СВ» неодноразово зверталось до [PERSON] з проханням отримати орендну плату або повідомити номер рахунку, на який можливо перерахувати орендну плату відповідно до умов договору оренди землі, проте позивач, не бажаючи продовжувати орендні правовідносини з відповідачем, ухиляється від одержання орендної плати суд не бере до уваги та вважає неспроможними з наступних підстав. Відповідно до положень статті 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) виконавчий орган (одноосібний чи колегіальний) підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді (у разі її утворення). Керівник підприємства (одноосібний виконавчий орган), головний бухгалтер, голова та члени наглядової ради (у разі її утворення), голова та члени колегіального виконавчого органу підприємства є посадовими особами такого підприємства. Статутом підприємства посадовими особами підприємства можуть бути визнані й інші особи. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про фінансовий облік та бухгалтерську звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів. Судом встановлено, що керівником (директором) ТОВ «Агро-Терра СВ» є [PERSON] . Враховуючи наведене, до повноважень співзасновника ТОВ «Агро-Терра СВ» Бабіна В.І. не входить вирішення питань, пов`язаних з поточною діяльністю підприємства, організація та ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, а відповідно і проведення розрахунків від імені ТОВ «Агро-Терра СВ» за спірними договорами оренди. Як пояснив у судовому засіданні свідок [PERSON] , він не мав доступу до рахунків підприємства та не міг забезпечити позивачу виплату орендної плати за рахунок коштів ТОВ «Агро-Терра СВ» за спірним договором оренди. Однак, твердження свідка [PERSON] в цій частині спростовуються довідкою ПриватБанку, із якої вбачається, що платежі були підписані КЕП [PERSON] (а.с. 103), що свідчить про те, що [PERSON] мав доступ до банківських рахунків. Крім того, свідок [PERSON] повідомив, що починаючи з 2022 року господарська діяльність ТОВ «Агро-Терра СВ» фактично не проводиться, оскільки окрім директора [PERSON] на підприємстві не має працівників, а усі земельні ділянки передані в суборенду. Суд критично відноситься до показів свідка [PERSON] , оскільки в його показах маються протиріччя, свідок під час допиту змінював свої покази, так свідок [PERSON] повідомив, що у ТОВ «Агро Терра СВ» були кошти на рахунку банку, тому він і направляв листи позивачці, щоб перерахувати кошти за оренду земельної ділянки. Пізніше під час допиту свідок [PERSON] повідомив, що метою направлення листів позивачці було його бажання оплатити орендну плату за власні кошти. Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги листи б/н від 20.12.2022 року, № 02/02 від 02.02.2023 року, № 2/12 від 18.12.2023 року, № 19/3 від 19.01.2024 року, які направлялись позивачці з проханням повідомити банківські реквізити розрахункового рахунку або повну адресу для здійснення поштового переказу коштів через відділення «Укрпошти» для отримання орендної плати, оскільки вказані листи підписані неуповноваженою особою та не свідчать про належне виконання ТОВ «Агро-Терра СВ» умов договорів оренди земельних ділянок. Отже, належних та допустимих доказів, що позивач ухилялася від отримання орендної плати чи вчиняла дії, які перешкоджали орендарю своєчасно сплатити орендну плату відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання доводить особа, яка порушила зобов`язання. Виплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, систематичне невиконання якої є підставою для його розірвання. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 06.10.2021 року у справ і№ 573/1831/20; від 27.10.2021 року у справі № 573/1833/20; від 20.11.2023 у справі № 499/793/21. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено сплату орендної плати позивачу за договорами оренди земельної ділянки у строки, визначені Договором, а позивачем в свою чергу, доведено систематичну (послідовно неодноразову) несплату орендарем орендодавцю, яка відповідно до норм ст. 141 Земельного кодексу України є обов`язковою підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Надані представником відповідача листи б/н від 20.12.2022 року, № 02/02 від 02.02.2023 року, № 2/12 від 18.12.2023 року, № 19/3 від 19.01.2024 рокуне спростовуюсь зазначених висновків суду та не є достатніми для висновку про вжиття ТОВ «Агро Терра СВ» усіх можливих заходів для здійснення оплати позивачу належних їй коштів за укладеним договором. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved