Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого посилалася на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2018 року, у якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07.05.2021 року шлюб між ними розірвано. Зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач до квітня 2022 року сплачував їй аліменти на дитину у розмірі лише 2 500 грн., посилаючись на відсутність заробітку та скрутне матеріальне становище, що не відповідало дійсності. З травня 2022 року відповідач жодного разу аліменти не перераховував та будь якої іншої матеріальної допомоги дитині не надавав та участі у вихованні дитини після розлучення також не приймав. Вказувала, що всі її спроби врегулювати питання щодо способу участі відповідача у вихованні дитини в позасудовому порядку результату не принесли. Відповідач відмовляється надавати допомогу та виконувати покладені на нього обов`язки. Вона одноособово здійснює виховання дитини, задоволення всіх побутових, освітніх та інших потреб дитини. Вважає, що задля забезпечення дитині належних побутових, освітніх та інших потреб на місяць розмір аліментів має становити 18\~000 грн., які обґрунтовує тим, що оренда квартири становить 6\~000 грн. + 1500 грн. комунальні послуги, послуги приватної няні 15\~000 грн., купівля харчів, одягу, канцелярського приладдя, іграшок, книжок та ін.. близько 6\~000 грн., половину з яких має сплачувати відповідач. На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права, просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі а розмірі 18\~000 грн. починаючи з травня 2022 року до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не прибула. У поданому позові просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці\~визнають право\~кожної дитини\~на рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Так судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2018 року, який між ними розірвано заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07.05.2021 року №725/174/21 (а.с.11-13). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.10). У відповідності до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до\~ст. 180 СК України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, як на позивачу так і на відповідачу лежить обов`язок по утриманню дитини. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~"Про\~державний бюджет\~України на\~2024\~рік",\~прожитковий мінімум\~на дітей\~віком від\~дітей віком\~до 6\~років -\~2563\~гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Разом з тим позивачкою не надано суду доказів щодо матеріального стану відповідача, стану його здоров`я та інші обставини передбачені ст. 182 СК України. Також її посилання на витрати які вона несе на дитину такі як оренда житла, оплата комунальних послуг та послуг приватної няні не є тими неминучими витратами без яких не можливо забезпечити дитині гармонійний розвиток та всі необхідні потреби. Виходячи із наведеного, а також спільного обов`язку сторін щодо утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо строку з якого стягуються аліменти, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Огляду на наведене стягнення аліментів слід відраховувати з дня пред`явлення позову, а саме з 16.01.2024 року. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню й судові витрати у виді судового збору.

Outcome: partial