Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Костюченка В.К.\~звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. [INFO] помер її батько [PERSON] , після якого спадщину прийняла його дружина, [PERSON] , що підтверджується довідкою нотаріуса від 13.03.2024, № 112. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , входив будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] за якою останній проживав, що підтверджується довідкою Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області за № 74/31-15 від 12.03.2024. Зазначений будинок був придбаний [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 28 січня 1981 року. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті спадщину, до якої входив в тому числі будинок за адресою: [ADDRESS] прийняли позивачка та відповідач. При цьому спадкоємці уклали договір про розподіл спадщини, згідно з яким розподілені належні спадкодавцеві земельні ділянки. Позивачка вказує, що сторони бажали включити в договір розподілу і будинок за адресою: [ADDRESS] , проте нотаріус роз`яснив, що на будинок немає правовстановлюючих документів тому його не можливо включити в договір про розподіл майна та видати свідоцтво про право на спадщину. Наполягає що вона, як спадкоємець набула право власності на будинок і він входить до складу спадщини, тому вона змушена звертатися до суду про визнання її власником спадкового майна.\~ В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої\~статті 200 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою\~статті 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання відповідачем позову, суд виходить з такого.\~ Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша\~статті 328 Цивільного кодексу України, далі -\~ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої\~статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша\~статті 1225 ЦК України).\~ Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті\~1217,\~1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).\~ Перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України). Згідно п. 5 ст. 1268 ЦК України прийняття спадщини вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно ст.. 1267 ЦК України частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спідкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них (ч.3 ст. 1267 ЦК України). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно\~\~ від\~\~волі інших осіб.\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] є батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.12.1972, актовий запис № 15 (а.с. 12). [INFO] помер батько позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.11.2022 (а.с. 16). Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою №\~112 від 13.03.2024 виданою приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л. (а.с. 11). До складу спадщини входив будинок за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок був придбаний [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 28 січня 1981 року, посвідчений головою с. Карабани (а.с. 10). Статтею 227 ЦК Української РСР передбачалося обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст.. 14 Закону Української РСР від 25 грудня 1974 року № 3377-VІІІ «Про державний нотаріат» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, належало право посвідчувати угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних житлових будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійсненні за кордоном. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті\~\~ спадщину, до якої входив і будинок за адресою: [ADDRESS] прийняла позивач та відповідач, що підтверджується довідкою №\~111 від 13.03.2024 виданою приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л. (а.с. 9). Сторони бажали включити в договір розподілу і будинок за адресою: [ADDRESS] , проте у відсутності правовстановлюючих документів їм було відмовлено. Відносно будинку за адресою: [ADDRESS] свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно роз`яснення нотаріуса позивачу роз`яснено, що включити в договір розподілу будинок за адресою: [ADDRESS] та видати їй свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ неможливо. Згідно довідки Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області № 175/31-15 від 12.03.2023 та копії витягу з паспорта позивача, на даний час за цією адресою зареєстрована та проживає позивач [PERSON] [INFO] , яка є донькою померлої [PERSON] (а.с. 8, 17). Відповідно довідки № 44/44 від 21.02.2024 року КП Новгород-Сіверського МБТІ реєстрація на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] відсутня (а.с. 13). Судом встановлено, що у відповідності до технічного паспорту, зареєстрованим за № ТІ01:1920-3549-7214-0863 будинок за адресою: [ADDRESS] збудований в 1964 році, має загальну площу 53,7 м.кв., житлову 22,6 м.кв., до складу будинку входять: веранда І 6,2 м.кв., комора ІІ 4,6 м.кв., кухня 1-1 20,3 м.кв., кімната 1-2 22,6 м.кв.; господарські будівлі: сарай Б площею 25,7 м.кв., сарай В площею 23,8 м.кв., погріб Г площею 23,8 м.кв. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст.\~200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст.\~368,\~370,\~372 ЦК України, та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved