Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

У березні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (відповідача), в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 453989-КС-006 про надання кредиту від 12.04.2023 року, що становить 163 871,19 грн., яка складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 44 482,44 грн; Суми прострочених платежів по процентах - 116 611,95 грн; Суми прострочених платежів за комісією - 2 776,80 грн.. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 12.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 453989-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» надало Позичальнику грошові кошти у розмірі 45 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. За умовами договору сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.15012661 процентів за кожен день користування Кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 45 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . Між тим, Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 453989- КС-006 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти на загальну суму 19 410,60 грн., чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Загальний розмір заборгованості боржника становить 163 871,19 грн, що стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо його задоволення, зазначає, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує тіло кредиту. Звертає увагу, що розмір відсотків не узгоджується з постановою Правління НБУ, та має складати для небанківських установ - 1,5 %. Вважає, що розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом та не підтверджує розмір боргу. Щодо нарахування відсотків просить врахувати, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Крім цього, будь-яких доказів укладення саме з відповідачем договору матеріали справи не містять. Також просить врахувати форс-мажорні обставини, введення в Україні воєнного стану. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що до позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та Відповідача щодо укладення Кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, а підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 45 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . До позовної заяви було додано дві довідки, які сформовані ТОВ «ФК «Елаєнс», з яких вбачається, що позичальнику на його картку було здійснено перерахування кредитних коштів двома платежами у розмірі 25 000,00 грн та 20 000,00 грн (разом 45 000,00 грн). Звертає увагу, що Боржник частково виконував свої зобов`язання за Кредитним договором. Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 453989-КС-006 на загальну суму 19 410,60 грн. До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором, який ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи, відповідач свого розрахунку не надав. Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, його строк, процентна ставка та комісія за кредитом, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором встановлені у Кредитному договорі, який уклав Відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Чинне національне законодавство не наділяє суд правом зменшення суми процентів, які Позичальник зобов`язаний сплачувати відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України. Сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором після 27.09.2023 року припинила змінюватися, у зв`язку із закінченням строку дії Кредитного договору. Також вважає, що встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодився зокрема сплатити комісію за надання кредиту. Крім цього, лист Торгово-промислової палати України не може підтвердити форс-мажор в прив`язці до конкретного зобов`язання. Посилаючись на форс-мажор як на підставу для звільнення від відповідальності, зацікавленій стороні обов`язково потрібно довести, як саме проявився форс-мажор у конкретному зобов`язанні. В запереченні представник позивача зазначає, що наданих позивачем розрахунок заборгованості підготовлений працівниками ТОВ «Бізнес Позика» та є відображенням односторонніх розрахунків. Позивачем не підтверджено наявність кредитної заборгованості, її розмір, період. Вважає, що перерахування коштів ТОВ «Бізнес Позика» за участі посередника не відповідає умовам договору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 21.03.2024 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 16.05.2024 р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано в АТ «Райффайзен Банк» інформацію про те, чи випускалась банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та інформацію про рух коштів (виписку) по вказаній банківській картці № [NUMBER] за 12.04.2023 року. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12.04.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 453989-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 12.04.2023 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 453989-КС-006 про надання кредиту. Відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 453989-КС-006 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 45000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 45000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам- підприємцям. Строк кредиту складає 24 тижні; стандартна процентна ставка в день 2,0000000 (фіксована ставка); знижена процентна ставка в день 1,15012661 (фіксована ставка), комісія за надання кредиту 6750,00 грн.; загальний розмір кредиту 45000,00 грн.; термін дії договору до 27.09.2023; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 117000,00 грн. Факт надання коштів [PERSON] підтверджується довідками ТОВ «ФК «Елаєнс» та витребуваною випискою про рух коштів АТ «Райффайзен Банк», за якою [PERSON] належить картка [NUMBER] . Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором U-6886, номер телефону [NUMBER] . Варто зазначити, що цей номер також вказаний відповідачем як її номер телефону у процесуальних документах, що подавались до суду під час розгляду справи. Зазначене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження з умовами кредитного договору шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Схожого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, де зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Доводи відповідача про те, що вона не підписувала кредитний договір є безпідставними, оскільки законом передбачено можливість підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Варто зазначити, що проценти нараховані в межах дії кредитного договору, а саме до 27.09.2023 р. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). У зв`язку з простроченням відповідачем платежів за договором кредиту, згідно з розрахунком наданим позивачем, відповідач має заборгованість за Договором № 453989-КС-006 про надання кредиту від 12.04.2023 року, що становить 163 871,19 грн., яка складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 44 482,44 грн; Суми прострочених платежів по процентах - 116 611,95 грн; Суми прострочених платежів за комісією - 2 776,80 грн. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором № 453989-КС-006 про надання кредиту від 12.04.2023 року, та протягом тривалого часу не розраховується з позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 163 871,19 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача. Крім того, як було встановлено, [PERSON] в рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила платіж по банківських реквізитах ТОВ «Бізнес Позика» на загальну суму 19 410,60 грн. грн., що нею не спростовується. Зазначені обставини вказують на визнання нею факту укладення кредитного договору та наявності у неї обов`язку повернути кредит. При цьому, будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам договору позики, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. При цьому, зазначені в позовній заяві форс мажорні обставини не можуть бути підставою для звільнення або часткового звільнення відповідача від виконання зобов`язань за договором. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved