Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

Адвокат Мула Христина Олегівна звернулася в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 21.09.1995 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Після шести років спільного проживання у шлюбі відносини сторін почали погіршуватись, зокрема вони, як подружжя, почали конфліктувати та останніх три роки спільно не проживають. Дрібні сварки ставались все частіше переростали в затяжні конфлікти. Спроби позивачки хоч якось налагодити відносини жодного результату не дали. Відповідно, позивачка не бачить змісту у продовженні такого шлюбу та хоче його припинити шлюб шляхом його розірвання. Просить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Представник позивача подала заяву про розгляд справи проводити без участі сторони позивача. Просить позов задовольнити. Відповідач подав заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги не заперечує. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] , виданого 21.09.1995 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.09.1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1270. Прізвище дружини змінено з « [PERSON] » на [PERSON] » (а.с. 5). \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі наведеного,

Outcome: approved