Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 24.06.2024\~представник \~позивача адвокат\~Яресько Т.В.,\~який діє\~на підставі\~Ордеру на\~надання правничої\~(правової)\~допомоги серії\~АІ №\~1634227\~ від\~21.06.2024,\~ звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою в\~обґрунтування якої\~зазначив,\~що в\~ 2024 році [PERSON] з реєстру боржників дізналась, що відносно неї Приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 61073884. Виконавче провадження було відкрите та здійснено примусове виконання на підставі виконавчого напису № 7892 від 22.11.2019. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованості у розмірі 32 658,03 грн. При ознайомленні з матеріалами Виконавчого провадження, Позивач дізналась, що оспорюваний Виконавчий напис був вчинений на підставі Кредитного договору із забезпеченням заставою, страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (рахунок) від 25.11.2014 за № 255/8694ECLKZBPT1, що був укладений між Позивачем та ПАТ «Платинум банк». Стягнення за оспорюваним виконавчим написом відбувається на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке нібито набуло право вимоги на борг та замінило попереднього стягувача ТОВ «ФК «Женева» у виконавчому провадженні. Як вбачається з відповіді ТОВ «Дебт Форс» на адвокатський запит, Відповідач-3 набуло право вимоги за Кредитним договором, що є підставою для залучення ТОВ «Дебт Форс» як співвідповідача. \~ \~ \~ \~Представник позивача зазначає, що порушено процедуру вчинення Виконавчого напису в частині не надсилання обов`язкового повідомлення-застереження про його вчинення. Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього, порушено процедуру вчинення оспорюваного Виконавчого напису в частині перевірки безспірності заборгованості при його вчиненні. Позивач має достатні правові підстави вважати, що оспорюваний Виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Виконавцем в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі незаконного виконавчого напису, було здійснено стягнення грошових коштів з Позивача на користь стягувачів в загальному розмірі 28 393,21 грн. 10.06.2024 представником позивача отримано відповідь № 43767 від Виконавця, з доданої таблиці розподілу коштів до якої вбачається, що: на користь ТОВ «ФК «Женева» було перераховано 9322,23 грн; на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було перераховано 19070,98 грн. Таким чином, виконавцем перераховано стягувачам 28 393,21 грн в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом. Оскільки, підстава набуття відповідачами грошових коштів відпаде у зв`язку із визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь Позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 19 070,98 грн, з ТОВ «ФК «Женева» на користь Позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 9 322,23 грн, стягнуті за виконавчим провадженням ВП № 61073884. Вимогами позову адвокат Яресько Т.В. просить визнати виконавчий напис № 7892 від 22.11.2019 таким, що не підлягає виконанню, стягнути з ТОВ «ФК «Женева» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 9322,23 грн, стягнути з ТОВ «Вердикт капітал» на [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 19 070,98 грн, стягнути з ТОВ «ФК «Женева», ТОВ «Вердикт капітал», ТОВ «Дебт Форс» в рівних частках на користь [PERSON] сплачені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000,00 грн та сплачені витрати на судовий збір. 15.07.2024 представником відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О.В., який діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.11.2009, подано до суду відзив на позов, згідно з яким він заперечив відносно позовних вимог [PERSON] . Зазначив, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Окрім того, позивач не надає суду будь-яких доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі, а тому, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріуса, немає. Позивач не надає також альтернативного розрахунку заборгованості. Якщо позивач вважає, що ним сплачені кошти в іншій сумі, або борг за кредитним договором сплачено, то таке твердження має бути підкріплене відповідними доказами - наданням відповідних квитанцій про погашення суми боргу, альтернативного розрахунку заборгованості. Однак, позивач лише наголошує на тому, що відповідач не надав належних доказів та не довів розмір існуючої заборгованості, при цьому, жодним чином, позивач не спростовує його іншими доказами. Щодо твердження позивача про безпідставне збагачення у договірних відносинах, [PERSON] \~зазначає,\~що набуття\~однією зі\~сторін зобов`язання\~майна за\~рахунок іншої\~сторони в\~порядку виконання\~договірного зобов`язання\~не вважається\~безпідставним.\~Під відсутністю\~правової підстави\~розуміється такий\~перехід майна\~від однієї\~особи до\~іншої,\~який або\~не ґрунтується\~на прямій\~вказівці закону,\~або суперечить\~меті право\~відношення і\~його юридичному\~змісту.\~Тобто відсутність\~правової підстави\~означає,\~що набувач\~збагатився за рахунок\~потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Натомість, чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» з позичальника коштів в рахунок сплати заборгованості за ним. На даний час, кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки, на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих грошових коштів. Вимогами відзиву [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Окрім цього, представником відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О.В. подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, згідно з яким зазначено, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви не надано документів, що визначені законом на підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги, а також відсутні документи на підтвердження оплати таких витрат. Оформлений належним чином рахунок-фактура (інвойс) може бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарської операції з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акта приймання-передачі тільки у разі його оплати, що підтверджується відповідними документами. Документами, що підтверджують оплату, можуть бути платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунку, квитанція до прибуткового касового ордера. Основний масив послуг на правничу допомогу надано, а належних документів щодо підтвердження повноважень представника, переліку наданих правничих послуг та сплати таких витрат не надано. Позивач лише вказує у тексті позовної заяви про понесені витрати, однак, не надає жодного доказу, що такі правничі послуги були надані представником позивачу. Тобто, вбачається намір збагатитися за рахунок відповідача за правничі послуги, які не було надано представником. Представник позивача просить стягнути витрати на надання правничої допомоги в розмірі 10 000,00 грн. за нескладну по роботі справу із встановленою судовою практикою, що є неспівмірною сумою із наданими адвокатом послугами, а також відсутність доказів фактичної оплати таких послуг. Вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспівмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт. Вимогами клопотання [PERSON] просить відмовити позивачу в стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Явка сторін по справі: Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник позивача адвокат Яресько Т.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представники відповідачів \~ТОВ «Вердикт\~Капітал», ТОВ «ФК «Женева» та ТОВ «Дебт Форс» до\~суду не\~з`явились,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлялись належно, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатова (Маржина) А.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, жодних заяв, клопотань від нотаріуса до суду не надходило. Третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. в судове засідання не з`явилась, згідно з поданою заявою від 30.08.2024 просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України,\~розглядає справу\~у судовому\~засіданні за\~відсутності позивача\~і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 25.11.2014 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір із забезпеченням заставою, страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (рахунок) № 255/8694ECLKZBPT1 (Перенесення платежу Поточний Застава) на умовах строковості, зворотності та платності (а.с.11-12). Розділом 1 договору передбачено умови надання позичальнику кредиту, а саме: сума кредиту 14\~808,00 грн; строк кредитування 39 платіжних періодів; фіксована процентна ставка за користуванням кредиту 12,0000% річних; комісія за обслуговування кредиту 378,00 грн; дата повернення кредиту 16.02.2018. Правонаступником ПАТ «Платинум Банк» у договірних зобов`язаннях, в тому числі в яких позичальником є [PERSON] , є ТОВ «ФК «Женева» на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 147 від 22.03.2018. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань щодо погашенню кредитної заборгованості, 22.11.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Газматовою Аліною Анатоліївною на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, було вчинено виконавчий напис № 7892, згідно якого звернено стягнення з [PERSON] у загальному розмірі 32\~008,03 грн за період з 22.03.2018 по 04.11.2019, з врахуванням плати за вчинення виконавчого напису (а.с.10 зворот). Після вчинення нотаріусом виконавчого напису, представник ТОВ «ФК «Женева» звернувся з заявою про примусове виконання виконавчого напису до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. 26.01.2020 було відкрито виконавче провадження № 61073884 (а.с.12 зв.-13) та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.13 зв.-14). Відповідно до постанови приватного виконавця від 16.03.2021, по виконавчому провадженню № 61073884 замінено стягувача ТОВ «ФК «Женева» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.14 зв.). З 09.05.2023 право вимоги заборгованості за кредитним договором № 255/8694ECLKZBPT1 від 25.11.2014 перейшло до ТОВ «Дебт Форс» на підставі Договору відступлення права грошової вимоги, що підтверджується відповіддю директора ТОВ «Дебт Форс» № 175-06 від 17.06.2024 (а.с. 15). Мотиви та застосовані норми права. \~ \~ \~ \~ Згідно з частиною першою\~статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат»\~нотаріат в\~Україні \~це система\~органів і\~посадових осіб,\~на які\~покладено обов`язок\~посвідчувати права,\~а також\~факти,\~що мають\~юридичне значення,\~та вчиняти\~інші нотаріальні\~дії,\~передбачені цим\~Законом,\~з метою\~надання їм юридичної вірогідності. Статтями 87,88\~вищевказаного Закону\~визначено,\~що\~ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.\~ Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у\~ відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~організаціями -\~не більше\~одного року.\~ Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з положеннями\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат»\~у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з\~Розділом 2\~глави 16\~п.3.1.\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~який відповідає\~пункту 284\~Інструкції про\~порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи\~ якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем;\~ за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 283\~Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до положень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис\~може бути\~вчинено нотаріусом\~за умови,\~що наявність\~безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Нормативними положеннями п.10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(з наступними змінами та доповненнями) затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою № 662, якою внесені зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» захист\~цивільних прав\~шляхом вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису полягає\~в тому,\~що нотаріус\~підтверджує наявне\~у стягувача\~право на\~стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Докази одержання або неодержання письмової вимоги (повідомлення) ТОВ «ФК «Женева» [PERSON] нотаріусом не представлено. Крім того, при вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не витребував інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. Безспірність заборгованості [PERSON] для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена. Отже, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Також суд приймає до уваги той факт, що судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тому, суд вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. з порушенням вимог\~статті\~\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктів 283 та 284 Інструкції та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. В цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів, суд зазначає таке. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Відповідний правовий висновок викладений в постанові КЦС ВС від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, де зазначено, що висновки апеляційного суду про те, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, є помилковими, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті кошти ТОВ «ФК «Женева» в розмірі 9322,23 грн, ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 19 070,98 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК\~України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.\~137\~\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 24115 від 06.06.2024, укладений між адвокатом Яреськом Т.В. та [PERSON] (а.с.22 зв-23); акт прийманняпередачі послуг №1 від 21.06.2024 на загальну суму 10\~000,00 грн (а.с.24); розрахункова квитанція № 21/06/24 про отримання гонорару до Договору № 24115 від 06.06.2024 на суму 10\~000,00 грн (а.с.24 зв). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved