Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У квітні 2024р. представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг у розмірі 22 137,00 грн. В обгрунтуванн позовних вимог посилався на те, що 01.09. 2022р. між Таврійським національним університетом імені В.І. Вернадського та [PERSON] укладено договір про надання освітніх послуг, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу по здійсненню навчання за обраним ступенем вищої освіти бакалавр за спеціальністю 053 «Психологія», заочної форми навчання, на платній основі. Відповідач зобов `язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором. Згідно договору відповідач зобов `язувалась своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором Під час навчання відповідач не виконувала свої зобов `язання за договором належним чином, а саме за період навчання не внесла плату за навчання в повному обсязі. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.04.2024р. позов залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.05.2024р. прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що жодного разу за два роки не здавала екзамени та екзамеційну сесію, не відвідувала заклад освіти та навчання, після першої сесії яку не здала позивач мав відрахувати її через шість місяців, або через рік відвідування навчального закладу. Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів підтвердження, проходження навчання на протязі двох років та підтвердження здачі за два роки екзаменаційну сесії, за які нараховано 22 137,00 грн. Просить у задоволенні позову відмовити. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2022р. між Таврійським національним університетом імені В.І. Вернадського та [PERSON] укладено договір про навчання № 35/04-з. Відповідно до витягу з наказу ; 541-с/з від 01.09.2022р. [PERSON] було зараховано з 01.09.2022р. студентку 2 курсу , з очної заочної форми , здобуття освіти за спеціальностями (спеціалізація) «Психологія» за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Відповідно до п. 4.2 договору загальна вартість навчання за весь строк навчання становить 42 300,00 грн., зокрема другий курс 2022 -2023 вартість складала 14 100,00 грн., третій курс 2023 -2024 вартість складала 14 100,00 грн., четвертий курс 2024 -2025 вартість складала 14 100,00 грн. Відповідно до п. 6.1 договору підставами відрахування студента є зокрема невиконання індивідуального плану. Пунктом 6.3 договору наявність заборгованості по сплаті за навчання студента понад шестимісячний термін є підставою для його відрахування. Відповідно до п. 7.3 договору договір припиняється (розривається) у разі відрахування студента. Згідно частини 1 статті 46 Закону України «Про освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого закладу освіти; 4) невиконання індивідуального навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Позивачем на підтвердження позову надано договір укладений між позивачем та відповідачем та наказ про зарахування [PERSON] . В той же час, позивачем не надано доказів в який період [PERSON] було відраховано з навчального закладу та з яких причин. Тобто встановити який період відповідач проходила навчання та за які курси навчального року їй було нараховано заборгованість за договором про надання освітніх послуг, суд встановити не має можливості. Крім того, суду не надано розрахунок заборгованості та з чого виходив позивач нараховуючи заборгованість за договором про надання освітніх послуг у розмірі 22 137,00 грн. Оскільки позивач у позові вказує, що освітні послуги надавав у 2022-2024, а згідно з договору вартість навчання становить 28 200,00 грн. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського є безпідставні та не підтверджені належними та допустимими доказами. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК , оскільки суд відмовив у задоволенні позову, витрати щодо розгляду покладаються на позивача. На підставі ст. 526, 530, 625 ЦК України,

Outcome: dismissed