Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2024 року позов [PERSON] до ОСББ «Посольський», ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ТОВ «Форіч», ТОВ «Респектінбуд» про визнання недійсним договору про надання послуг - задоволено частково. Адвокат Кириллов М який діє в інтересах відповідача 2 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь відповідача 2 понесених ними витрат на правову допомогу в сумі 30000,00 грн. 15.08.2024 року представником відповідача 1 ОСББ «Посольський» - адвокатом Овчаренком І.С. надано заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просив відмовити в повному обсязі, оскільки заявлені витрати не є співмірними із складністю справи та не відповідають критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання робіт з надання правничої допомоги. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином пор час та місце розгляду заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представник відповідача 2 просить стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 30000,00 грн. В обґрунтування вказаних витрат представником відповідача 2 надано Договір про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020, Додаткова угода № 3 від 28.04.2021 до Договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020, Додаткова угода № 9 від 19.12.2023 до Договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020, Акт надання послуг від 05.08.2024, а тому, суд вважає, що представник відповідача 2 довів понесення витрат на професійну правничу допомогу. У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Разом з тим, ураховуючи принцип пропорційності задоволених вимог при покладенні на сторін судових витрат та зважаючи на те, що з п`яти пред`явлених позивачем позовних вимог в задоволенні трьох вимог відмовлено, суд вважає, що понесені відповідачем 2 витрати на професійну правничу допомогу підлягають також частковому задоволенню у розмірі 3/5 від заявлених вимог, тобто на суму 18000,00 грн. (30000,00 грн. : 5 (вимог) = 6000,00 грн. х 3 (вимоги) = 18000 грн. Витрати покладаються на [PERSON] , як на позивача, в частині позовних вимог якого відмовлено. (Правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 року у справі № 206/4841/20 ) Розмір витрат заявника на правову допомогу є обґрунтованим та співмірним із критеріями, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Беручи до уваги вимоги ст.ст. 11, 133-141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд покладає витрати відповідача 2 на правову допомогу адвоката у розмірі 18000,00 грн. на позивача.

Outcome: partial