Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом поданим її представником - адвокатом Вако М.Ю., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 2188Х від 09.06.2024, що підтверджується ордером серія АА № 1454310 через систему «Електронний суд» до відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якому позивач просила: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.07.2021, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 93471 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у сумі 20133,95 грн. - стягнути з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.05.2024 від приватного виконавця вона дізналася про постанову від 29.10.2021 про відкриття виконавчого провадження, що була винесена приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. при виконанні виконавчого провадження № 67320479 щодо примусового виконання виконавчого напису вчиненого 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 93471 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у сумі 20133,95 грн. Заявник стверджує, що приватний нотаріус на час вчинення виконавчого напису не мав доказів безспірності заборгованості заявника перед відповідачем та вчинив нотаріальну дію без дотримання вимог ст. 87, ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, зазначила, що ніякого кредитного договору з акціонерним товариством «Альфа-Банк» не укладала та на наданій копії кредитного договору 615301323HPLS від 17.07.2017, підпис виконано не позивачем, а іншою особою. Вважає, що виконавчий напис № 93471 від 15.07.2021 вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріуса. Зазначила також про фактичне понесення нею витрат на сплату судового збору за подачу позову у розмірі 1211,20 грн. та за заяву про забезпечення позову - 605,60 грн., а також професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою від 14.06.2024 за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову у даній цивільній справі - зупинено стягнення за оспорюваним виконавчим написом. Ухвалою від 17.06.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування заперечень проти позовної заяви відповідач зазначив, що виконавчий напис нотаріуса від 15.07.20214, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 93471 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у сумі 20133,95 грн., - було здійснено у відповідності до вимог ст. 87, ст. 88, ст. 89 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кобінету міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства бстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Крім того, від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у якому відповідач просив відмовити позивачу у стягненні таких витрат посилаючись на необгрунтованість їх розміру, оскільки дана справа є справою незначної складності. Також зазначив, що до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували надання правової допомоги, її отримання та перерахунок коштів адвокату у розмірі 10000,00 грн. Позивач звернулася до суду із заявою, зареєстрованою у суді 22.08.2024 за вх. № 6028/24, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою відповідальної особи про доставку електронного листа, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. Третя особа, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., якого про дату, час і місце розгляду справи, повідомлено належним чином засобами поштового зв`язку за місцезнаходженням (місцем здійснення професійної діяльності), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судового відправлення 04.07.2024, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від третьої особи до суду не надходило. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В., яку про дату, час і місце розгляду справи, повідомлено належним чином засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою відповідальної особи про доставку електронного листа, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності її учасників без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи висловлені ними у процесуальних заявах по суті справи, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. 17.07.2017 між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 615301323HPLS, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2 від 21.12.2020, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 21-12/20 від 21.12.2020 є ТОВ «Вердикт Капітал» 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал»» заборгованості у сумі 19483,95,00 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн., зареєстрований у реєстрі за № 93471. Зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В., виконавче провадження № 67320479. Постановою від 29.10.2021 приватного виконавця Золотарьової Т.В. постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] . Таким чином, у даній справі перевірці підлягають підстави та умови вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, діяла та наразі діє редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, без урахування змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Зазначений висновок суду у повній мірі узгоджується з висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Крім того, слід відзначити, що згідно з положеннями п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Отже, п. 1 Переліку, у чинній редакції, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п. 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус при його вчиненні керувався стяттми 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку. Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, з огляду на наведене, вбачається, що нотаріус у день вчинення спірного виконавчого напису 15.07.2021 керувався пунктом Переліку, який був нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Отже, при вчиненні нотаріусом оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було взято до уваги, що договір про надання споживчого кредиту № 615301323HPLS від 17.07.2017 укладено у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено, що також вбачається із змісту самого виконавчого напису та на підтвердження зворотного відповідачем докази суду не надавались. Таким чином, наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного, суд констатує, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався нечинним правовим актом та вчинив зазначений виконавчий напис без наявності обов`язкового документа на обґрунтування стягнення, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичної особи. Ухвалюючи дане судове рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені та/чи зазначені у процесуальних заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи, норм матеріального права та процесуального закону, а тому такі доводи не вимагають детальної відповіді або спростування. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке. Відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, судом відзначається, що ані позивачем, ані її представником не надано суду жодних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат по оплаті професійної правничої допомоги. Крім того, позивач та його представник не робили заяв про подання стороною позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів на підтвердження розміру витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до умов ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, враховуючи не надання стороною позивача доказів на підтвердження понесення у зв`язку з розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу, заяву позивача, наведену у позові про стягнення зазначеного виду судових витрат слід залишити без розгляду. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - на підставі чого, враховуючи, що позивачем документально підтверджено понесення витрат по сплаті судовго збору за подачу до суду позову - 1211,20 грн. та заяви про забезпечення позову 605,60 грн., задоволення позову у повному обсязі, - суд дійшов висновку, що сплачений позивачем у даній справі судовий збір у розмірі 1816,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved