Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до АТ «Сенс Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. перебуває виконавче провадження № 66960627 від 28.09.2021 року з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 25062 від 30.08.2021\~року,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь АТ «Сенс Банк» грошових коштів у сумі 11689,68 грн. Зазначає,\~що в\~матеріалах виконавчого\~провадження №\~ 66960627від 28.09.2021 року, відкритого на підставі оспорюваного виконавчого напису, відсутні будь-які документи, які б підтверджували безспірність заборгованості, що пропонується до стягнення за виконавчим написом. Вважає, що даний виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав. На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 25062 від 30.08.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року позов залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. \~ \~ \~ \~ \~ Ухвалою\~суду від\~24\~червня 2024\~року забезпечено\~позов [PERSON] до АТ «Сенс Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 24 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що обставини викладені в позовній заяві є безпідставними, необґрунтованими. Зазначив, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений правомірно з дотриманням порядку процедури вчинення виконавчих написів. В задоволенні позову просив відмовити. Крім того, заперечує у частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вважає заявлену позивачем суму цих витрат завищеною, недоведеною жодним доказом, та такою, що не відповідає складності справи. Представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без їх участі не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 30.08.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 25062,\~яким запропоновано\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у сумі 11689,68 грн. (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що на підставі виконавчого напису № 25062 від 30.08.2021\~року,приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. відкрито виконавче провадження № 66960627 від 28.09.2021 року (а.с.10-11, 13). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»), під час якої нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до статті 87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції\~України\~від 22\~лютого\~2012\~року\~№\~296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Разом з тим, судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17. Таким чином, для вчинення виконавчого напису нотаріуса стягувачу необхідно було надати оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. У спірних правовідносинах судом встановлено, що позивач не погоджується з сумою заборгованості, яка виникла за неналежне виконання умов кредитного договору, при цьому, відповідачем взагалі не надано розрахунок заборгованості, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що викликає сумнів у підставності суми у ньому зазначеної. Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Бригідою В.О. виконавчого напису, у боржника [PERSON] не була підтверджена належними доказами наявність безспірної заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для його вчинення. Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений з порушенням вимог статті 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,\~\~п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги № 05/07/23 від 05.07.2023 року, копію ордеру від 06.07.2023 року та калькуляцію вартості послуг, що є додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги № 05/07/23 від 05.07.2023 року (а.с. 7-9). Проте позивачем та її представником не надано належних доказів, що підтверджують сплату [PERSON] гонорару адвокату та не долучено до матеріалів справи акту приймання-передачі виконаних робіт. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність документального підтвердження про виконані роботи адвокатом та понесені відповідачем витрати на правову допомогу, що є підставою для відмови у стягненні таких витрат з позивача. Відповідно до ч.1\~\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду в сумі 968 грн.96 коп. та заяви про забезпечення позову в сумі 484,48 грн.

Outcome: approved