Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Коллект Центр», в особі директора О.І. Мостовенко (а.с.45-47), звернулись в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якому просили стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 65 971,95 грн., стягнути судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та за надання правової допомоги - 17 000,00 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог, позивача зазначив, що 24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі і за договором про споживчий кредит № 4184926 від 20 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 4184926 від 20 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і [PERSON] . Зокрема, позивач, посилався на те, що 20 травня 2021року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і [PERSON] укладено договір надання про споживчого кредиту № 4184926. Відповідно до умов договору позивач надає відповідачу кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надано (загальний розмір) у сумі 20 000,00 грн., строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка - 1,9% в день та застосовується в межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами порушення. У зв`язку порушенням відповідачем умов договору, станом на 08 березня 2024 року заборгованість відповідача становить у розмірі 65 970,95 грн., що складається з: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 45 600,00 грн. - заборгованість за відсотками; заборгованість по пені і штрафу - 0,00 грн. Нараховано 3% річних - 50,95 грн., інфляційні втрати - 320,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024р. позовну заяву залишено без руху (а.с.60,61). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с.76, 77). Судом на адресу реєстрації місця проживання відповідача (а.с.59) направлялись копія ухвали про відкриття провадження у справі з додатками. Поштові відправлення суду повернулись без вручення з відмітками поштового відділення «за закінченням строку зберігання» від 01 травня 2024р. та «адресат відсутній за вказаної адресою» від 23 травня 2024р.(82,83). Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 травня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4184926. Відповідно до умов (п.1) договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало позичальнику кредит у сумі - 20 000,00 грн.; строк кредиту - 30 днів; стандартна процентна ставка - 1,90% за кожен день користування та застосовується: у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для зниженої процентної ставки, у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація; знижена процентна ставка 0,95%. Зазначена орієнтована реальна річна процентна ставка 24079,41%; знижена річна ставка - 2013,43%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою - 31 400,00 грн., за зниженою ставкою - 25 700,00 грн. Додатком № 1 до договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту. Договір підписано одноразовим ідентифікатором А201080 20 травня 2021 року 16:07:54. Умови надання кредиту містяться також у паспорті споживчого кредиту, який також підписаний одноразовим ідентифікатором. (а.с.4-11). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Підписанням договору про надання споживчого кредиту відповідач, підтвердив, що ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами надання коштів у позику, де передбачено, що договір кредиту укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається позичальником, у відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3 , п.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 24 січня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС КРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС КРАЇНА» відступив за плату на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4184926 від 20 травня 2021 року, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС КРАЇНА» та [PERSON] , що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу № 24-01/2022 від 24 січня 2022 року. Проведена плата за договором факторингу від 24 січня 2022 року у сумі 1 164 954,68 грн. (а.с.24,26, 29). 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4184926 від 20 травня 2021 року, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС КРАЇНА» та [PERSON] , що також підтверджується реєстром боржників до про (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року (а.с.30-33, 39). Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10 березня 2023 року укладено акт прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді до договору № 13-01/2022-79 про (купівлі-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року (а.с.28). Відповідно до ч.ч.1,3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом . Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту за договором. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно витягу з реєстру боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 січня 2023 року, [PERSON] є боржником за договором кредиту № 4184926 на загальну суму 65 970,95 грн., яка складається з основного боргу за тілом кредиту в розмірі 20 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 45 600,00 грн. та нарахування відповідно до положення ст.625 ЦК України - 370,95 грн., заборгованість комісії - 00,00 грн. (а.с.36). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед кредитором, здійсненим ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 березня 2023 року, у графі таблиці заборгованості вказано борг станом на 24 січня 2022 року - на дату відступлення прав вимоги: основний борг за тілом кредиту в розмірі 20 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 45 600,00 грн. (а.с.22). Даний розрахунок заборгованості здійснено ТОВ «Вердикт Капітал» на дату укладання між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» договору про відступлення прав вимоги не у розгорнутому виді, який б дав можливість суду досліди помісячне нарахування відсотків за період дії кредиту та за період спливу такого строку (а.с.22). Проте, як вбачається з таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 4184926 від 20 травня 2021 року, сума кредиту вказана у розмірі 20 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 5 700,00 грн., загальна вартість кредиту 25 700,00 грн. В графі 2 вказано дату кредиту - 20 травня 2021 року та до 19 червня 2021 року, кількість днів у розрахунковому періоді - 30 днів. Таблиця містить наступні застереження: якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені у графіку платежів, будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим будуть мати наступні значення: сума платежу за розрахунковий період складе 31 400,00 грн., проценти за користування кредитом складуть 11 400,00 грн. (а.с.8 зворот). Слід зазначити ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надала розрахунок заборгованості щодо іншого позичальника - [PERSON] , договір № 4027160 від 20 квітня 2021 року, що не стосується даної справи (а.с.14-21). Суду зазначає, строк дії кредиту у договорі про надання споживчого кредиту № 4184926 від 20 травня 2021 року встановлено сторонами договору на 30 днів включно, а стороною позивача не надано розгорнутого (помісячного) розрахунку боргу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України». Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписом абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. Враховуючи, що позивачем нараховані відсотки за користуванням кредитними коштами за межами строку кредитування, у задоволенні вимог позивача в частині стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом після 19 червня 2021 року є необґрунтованими. Судом встановлено, що в межах строку кредитування 30 днів сума процентів складала 5 700,00 грн. (а.с.8 зворот). Доказів того, що строк кредитування був продовжений за згодою сторін у встановленому порядку, або що відповідач вчинив дії в особистому кабінеті для продовження кредитування, суду не надано. Водночас, автоматичне продовження строку кредитування шляхом лише продовження користування кредитом, та без ініціативи для цього позичальника, суд не може розцінювати як встановлення сторонами конкретного строку кредитування, а тому слід виходити зі строку кредитування, погодженого сторонами у договорі (30 днів). Тому, оскільки позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків кредитування, суд вважає, що до стягненню підлягають суми процентів, які були передбачені умовами договору - 5 700,00 грн., загалом стягненню підлягає сума заборгованості в розмірі 25 700,00 грн. (20 000 +5 700,00). Таким чином, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідача за кредитним договором, загальна заборгованість становить 26 070,95 грн., що складає заборгованість за тілом - 20 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 5 700,00 грн., також 3% річних - 50,95 грн., інфляційні втрати -320,00 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. За матеріалами справи 02 січня 2023 року між позивачем ТОВ «Коллект Центр» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням (АО) «Лігал Ассістанс» (адвокатським об`єднанням) укладено Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 (а.с. 47 зворот,48). Згідно Прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», затвердженим Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року ціна роботи може бути фіксованою та погодинною (а.с. 49). Крім того, надана позивачем платіжна інструкція № 413000006 від 09 лютого 2024 року про сплату ТОВ «Коллект Центр» АО «Лігал Ассістанс» 52 000,00 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023р. (а.с.50). Згідно витягу з Акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року, який сформований 08 січня 2024 року на підставі заявки на надання юридичної допомоги, відповідач - [PERSON] , договір - № 4184926. У витязі з акту надано перелік наданих послуг на загальну суму - 17 000,00 грн. Акт підписано сторонами договору про надання правової допомоги - АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» (а.с.52). гідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Отже, позивачем не надано суду доказів надання правничих послуг саме адвокатом, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. Як вказано вище, ухвалою суду від 01 квітня 2024 року позовну заяву було залишено без руху. З метою усунення недоліків щодо позовної заяви, представником позивача Морозовою Вікторією Валеріївною (довіреність а.с.67) подано заяву, сформовану в системі «Електронний суд», про усунення недоліків (а.с.63,64). Представником позивача Морозовою В.В. надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.65,66). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Як зазначено, за матеріалами справи 02 січня 2023 року між позивачем ТОВ «Коллект Центр» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням (АО) «Лігал Ассістанс» (адвокатським об`єднанням) укладено Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року укладено між юридичними особами, суду не надано достовірних даних, що адвокат Морозова В.В. входить до Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс». З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000,00 грн. З огляду на наведене, позовна заява підлягає частковому задоволенню. З урахуванням задоволення позову пропорційно (39,52 %) від заявлених позивачем вимог та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 1 196,67 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial