Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

У серпні 2024 року представник АТ «Акцент-Банк» Шкапенко Олександр Віталійович звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 03 серпня 2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної заяви відповідачці було надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява про приєднання разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідачкою було підписано Паспорт споживчого кредиту, яким визначені всі основні умови кредитування. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав [PERSON] кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Однак відповідачка не виконувала належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 25 липня 2024 року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 32329,02 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 18402,86 грн, та заборгованості за відсотками - 13926,16 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив його задовольнити. Ухвалою судді від 09 серпня 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 05 вересня 2024 року. У судове засідання учасники процесу не з`явилися. До позовної заяви представник позивача додав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 7). Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла (а.с. 54). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 03 серпня 2018 року між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк» укладено кредитний договір (далі - Договір) шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Підписавши Анкету-Заяву відповідачка погодилася, що ця підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», між нею та банком становлять договір про надання банківських послуг, умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с. 11). Також, 03 серпня 2018 року [PERSON] простим електронним підписом підписала Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 12). Даним документом були визначені наступні умови кредитування: кредитний ліміт - до 50000,00 грн, строк кредитування - 240 місяців, пільгова процентна ставка - 0,000001%, базова процентна ставка - 46,8%. Також до позову додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна, Універсальна GOLD» (а.с. 27-34, звор. а.с. 34-35), які не містять підписів відповідачки [PERSON] . Згідно довідки за картами, [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки: № [NUMBER] зі строком дії до червня 2022 року та № [NUMBER] зі строком дії до серпня 2022 року (а.с. 24). Відповідно до довідки за лімітами, [PERSON] 03 серпня 2018 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 11200,00 грн, який в подальшому 03 серпня 2019 року було збільшено до 20000,00 грн (а.с. 25). Згідно виписки по картці [PERSON] , остання користувалася наданим кредитом шляхом зняття готівки, здійснення покупок у магазинах тощо (а.с. 13-23). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03 серпня 2018 року станом на 25 липня 2024 року заборгованість [PERSON] становить 32329,02 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 18402,86 грн, та заборгованості за відсотками - 13926,16 грн (а.с. 8-10). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що відповідачка фактично отримала та використовувала кошти позивача, які в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд за наявністю на те правових підстав, стягує з відповідача, як боржника на користь позивача в примусовому порядку суму непогашеного тіла кредиту. Однак суд не погоджується із визначеною позивачем сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту)в розмірі 39074,03 грн з таких підстав. Відповідно до виписки по картці [PERSON] , відповідачкою за період з 06 серпня 2018 року по 20 грудня 2023 року було використано шляхом зняття готівки в банкоматах, оплатою послуг, перерахуванням тощо 123815,02 грн, а на погашення заборгованості відповідачкою було внесено 118599,49 грн. Дана сума розрахована шляхом арифметичних підрахунків по колонці виписки «Сума у валюті карти», по якій позивачем обраховувався залишок після операції, тобто заборгованість. Саме така сума (118599,49 грн) відповідно до виписки по картці [PERSON] визначена позивачем як сума зарахувань за період з 06 серпня 2018 року по 20 грудня 2023 року, а отже ця сума і береться судом для розрахунків заборгованості. Судом не враховуються включені позивачем в рахунок заборгованості суми відсотків за використання кредитного ліміту на загальну суму 13926,16 грн, оскільки анкетою - заявою, підписаною відповідачкою, дані платежі не передбачені. А Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг, як було встановлено, відповідачка не підписувала. Крім того судом не враховуються в рахунок заборгованості проведені 20 грудня 2023 року дві операції за назвами «ABNK» на суми 227,21 грн та 221,15 грн, так як назва операції не дає суду змоги встановити, що її здійснювала саме відповідачка, а не позивач. Отже, сума заборгованості має становити різницю між фактично отриманими та виплаченими коштами на погашення заборгованості. Тобто сума заборгованості за тілом кредиту становить 5215,53 грн (123815,02 грн - 118599,49 грн). Водночас суд вважає, що позов у частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом не підлягає задоволенню з таких підстав. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)». Судом встановлено, що в Анкеті-заяві від 03 серпня 2018 року строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена. Також судом встановлено, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент Банк» та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD» не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03 серпня 2018 року шляхом підписання Анкети-заяви. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив. Щодо посилання позивача у позові про підписання відповідачкою Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» за допомогою електронного підпису суд зазначає наступне. Судом установлено, що відповідачка підписала наданий позивачем до позову Паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису шляхом підтвердження дзвінком 03 серпня 2018 року з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 12). Проте у вказаному Паспорті споживчого кредиту визначено умови кредитування за двома різними картками, що є відмінними. При цьому позивачем не було надано підтвердження, яку саме карту отримала відповідачка у справі, щоб достовірно стверджувати які конкретно умови кредитування були узгодженні сторонами при підписанні Анкети-заяви про приєднання до Умов та про надання банківських послуг. У свою чергу саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, строк кредитування, вид карти, яка видається клієнту тощо. У справі відсутні докази погодження з відповідачкою конкретних умов кредитування з фіксацією цих умов у Паспорті споживчого кредиту чи в Анкеті-заяві позичальника. Позивач не надав суду доказів укладання з відповідачкою договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив вимогу про стягнення боргу з відповідними його елементами. Окрім того у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. При цьому Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховий Суд відступила від висновків Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладеному у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, враховуючи вищезазначене, вимоги позовної заяви про стягнення відсотків за користування кредитом задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. З платіжного доручення про сплату судового збору № 6005315432011 від 25 липня 2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 47). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 5215,53 грн, тобто 16,13 % від суми позову, то з відповідачки у відповідності до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 488,42 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial