Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позивач у березні 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування вартості обладнання та стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.12.2020 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 9313453/ОК. Відповідно до умов Договору позивач надав відповідачу послуги охоронної сигналізації, що встановлена на об`єкті замовника та автоматично сповіщає про негайне проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечує негайний виїзд групи швидкого реагування. Згідно з умовами Договору вказані послуги надаються за адресою: [ADDRESS] . Вартість обраних замовником послуг становить 550,00 грн. щомісячно, які замовник зобов`язаний сплачувати щомісячно протягом перших п`яти календарних днів місяця. Але відповідач умови Договору не виконує, у зв`язку з чим з 17.01.2024 послуги виконавцем не надаються. Станом на 21.03.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 7413,00 грн. Крім того, відповідно до умов Договору виконавцем передано замовнику у користування (оренду) обладнання «Ajax» (вхідна група) у кількості 1 шт., вартість якого становить 6700,00 грн. Умовами договору передбачено, що після припинення договірних відносин замовник зобов`язується повернути виконавцю обладнання. Але у встановлений строк відповідач обладнання не повернув. Також, п. 5.1.1. Договору встановлено, що за несвоєчасну оплату наданих виконавцем послуг протягом календарного місяця, зобов`язується оплатити штрафні санкції у розмірі 100% вартості послуг ВИКОНАВЦЯ, зазначених в п. 2. Додатку №1 до Договору, що становить 550,00 грн. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 6700,00 грн. у рахунок відшкодування вартості обладнання, заборгованість за договором у розмірі 7413,00 грн., штрафні санкції у розмірі 550,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10.04.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте повернулись до суду без вручення адресату, з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 24.12.2020 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 9313453/ОК. Відповідно до умов Договору позивач надав відповідачу послуги охоронної сигналізації, що встановлена на об`єкті замовника та автоматично сповіщає про негайне проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечує негайний виїзд групи швидкого реагування. Згідно з умовами Договору вказані послуги надаються за адресою: [ADDRESS] . Вартість обраних замовником послуг становить 550,00 грн. щомісячно, які замовник зобов`язаний сплачувати щомісячно протягом перших п`яти календарних днів місяця Але відповідач умови Договору не виконує, у зв`язку з чим з 17.01.2024 послуги виконавцем не надаються. Станом на 21.03.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 7413,00 грн. Крім того, відповідно до умов Договору виконавцем передано замовнику у користування (оренду) обладнання «Ajax» (вхідна група) у кількості 1 шт., вартість якого становить 6700, 00 грн. Умовами договору передбачено, що після припинення договірних відносин замовник зобов`язується повернути виконавцю обладнання. Але у встановлений строк відповідач обладнання не повернула. Відповідно до п. 5.1.1 Договору за несвоєчасну оплату наданих виконавцем послуг протягом календарного місяця Замовник зобов`язується сплатити штрафні санкції у розмірі 100 % вартості послуг виконавця, зазначених у п. 2 Додатку № 1 до Договору (550, 00 грн.). Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 14 663,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості та повернення обладнання, але до цього часу відповідач кошти не сплатив. Також, вказаною вимогою відповідач був повідомлений про дострокове розірвання Договору на підставі п. 4.1.4. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільна права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільна права та обов`язки. Відповідно до умов укладеного між сторонами Договору (п. 8.1-8.2) останній набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом календарного року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії Договору жодна із Сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовжений на той же термін, без обмежень кількості разів продовження дії Договору. Згідно пп. «а» п. 4.1.4 Договору виконавець має право достроково розірвати Договір, попередньо повідомивши про це Замовника, якщо останній не здійснює оплату чи затримує розрахунок по даному договору. Як встановлено при розгляді справи, виконавцем у повному обсязі виконано свої зобов`язання за Договором, а саме передано у користування замовнику відповідне обладнання та надано послуги відповідно до умов Договору. У свою чергу на момент розгляду справи обладнання та/або його вартість виконавцю не повернуто, а заборгованість за надані послуги не сплачено. Відповідно до вимог ст.. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.. 525 ЦК України). Враховуючи викладене, вимоги діючого законодавства, встановлений судом факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог та про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 14 663,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved