Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без шлюбу із [PERSON] [INFO] , як подружжя, яке вело спільне господарство. Заява обґрунтована тим, що заявниця більше десяти років разом із цивільним чоловіком [PERSON] як подружжя вели спільне господарство, проживали в одному будинку. 22.11.2022 року заявниця отримала повідомлення що [PERSON] загинув при виконанні бойового завдання в районі Запорізької області. Вона здійснила його поховання. Заявник звернулась до [INFO] з метою подачі заяви для отримання грошової компенсації як члену сім`ї військовослужбовця, проте їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Заявник не може отримати грошову компенсацію, оскільки подружжя проживало у цивільному шлюбі, на підставі наведеного просила встановити факт спільного проживання. 19.04.2024 через інформаційну систему «Електронний суд» та 26.04.2024 на поштову адресу суду від представника заінтересованої особи: Міністерства оборони України надійшли пояснення. Зокрема зазначено, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ. Наказом Міністерства оборони України № 45 від 25.01.2023 затверджено «Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» (даної Порядок №45). 12 липня 2022 року громадянин [PERSON] , [INFO], призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією, яку проходив у військовій частині [NUMBER] . [INFO] громадянин [PERSON] загинув під час бойових дій, виконуючи завдання із забезпечення оборони держави, національної безпеки і оборони, відсічі і стримування широкомасштабної збройної агресії рф проти України, під час дії правового режиму воєнного стану на всій території України внаслідок протиправних дій збройних сил російської федерації. [PERSON] вказує на те, що спільно проживала з [PERSON] з часу розлучення у 2006 році, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах у житловому будинку [ADDRESS] ) вели спільне господарство, спільно витрачали кошти і трудові зусилля для задоволення побутових потреб, закупляли продукти вжитку, піклувалися один про одного, тощо. Однак особа, яка проживала з загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без укладення шлюбу, не є суб`єктом, що має право на виплати. Також зазначає, що надані [PERSON] докази належним чином не підтверджують, що вона перебувала у родинних (сімейних) відносинах з [PERSON] після розлучення, а також заявником не долучено жодного доказу на підтвердження, що вони вели спільно господарство, мали спільний бюджет. Окрім того звертаючись до суду з вказаною заявою, визначаючи мету встановлення вищезазначеного факту, заявник посилається на необхідність реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а це вже спір про право. За наведених обставин просив у задоволенні заяви відмовити. Заявник та її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали з мотивів наведених в ній. Заяву просили задоволити, також заявниця просила встановити факт спільного проживання з квітня 2014 року по день смерті [PERSON] . Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, в судовому засіданні вимоги заяви заперечив з підстав наведених у поясненнях, вважає, що заявницею не надано доказів їх спільного проживання як подружжя з [PERSON] . Заінтересовані особи [INFO] та [PERSON] у судове засідання не прибули, повідомлялися у встановленому законом порядку про причини неявки суд не повідомили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази в яких вказала, що вона є секретарем сільської ради, загиблого [PERSON] особисто не знала. Заявниця звернулась до неї з проханням надати довідку про проживання в селі. Таку довідку свідок, як секретар сільської ради, видала на підставі свідчень сусідів, факт їх проживання в селі також підтвердив сільський голова. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, представника Міністерства Оборони України, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). 12 липня 2022 року громадянин [PERSON] , [INFO], призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією, яку проходив у військовій частині [NUMBER] . [INFO] громадянин [PERSON] загинув під час бойових дій, виконуючи завдання із забезпечення оборони держави, національної безпеки і оборони, відсічі і стримування широкомасштабної збройної агресії рф проти України, під час дії правового режиму воєнного стану на всій території України внаслідок протиправних дій збройних сил російської федерації. Згідно витягу із наказу наданого [INFO] отриманої на ухвалу суду від 10.06.2024 вбачається, що [PERSON] виключили із списків особового складу військової частини у зв`язку із смертю (а.с.160). Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.11.2022 року серії [NUMBER] (а.с.15). Згідно копій свідоцтва про поховання [PERSON] здійснила поховання померлого [PERSON] (а.с.16). Згідно копії послужного списку [PERSON] наданого [INFO] отриманої на ухвалу суду від 02.07.2024 вбачається, що у графі 21. Сімейний стан зазначено - дружина [PERSON] [INFO]. Згідно копії довідки виконавчого комітету Загвіздянської сільської ради [PERSON] проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] проживали як подружжя та вели спільне господарство (а.с.11). Згідно копії довідки про склад сім`ї, до складу сім`ї, що за адресою [ADDRESS] належать [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Окрім того на підтвердження факту спільного проживання [PERSON] із [PERSON] до заяви долучено письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.18-24). Із фото та скріншотів переписки, які долучені до матеріалів справи, слідує, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, проводили разом сімейне дозвілля , постійно підтримували спілкування (а.с.116-128). Заявниця зверталась до [INFO] з метою подачі заяви для отримання від Міністерства оборони України одноразової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, проте їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Щодо твердження представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про наявність у справі спору про право суд зазначає наступне. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Тобто, юридичний факт по своїй суті це передумова правовідносин, і встановлення його може бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження лише за умови, що він має юридичний характер, тобто відповідно до закону викликає юридичні наслідки, такі як виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. В іншому ж випадку у разі наявності в заяві будь-яких вказівок про породження спору, такі заяви розглядаються в порядку позовного провадження. На відміну від позовного провадження окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20). Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Заявниця пов`язує встановлення факту із створенням правових підстав для отриманням одноразової грошової допомоги. А отже, встановлення факту спільного проживання є обставиною, що підлягає доказуванню для подальшого вирішення правового спору, зокрема, отримання грошової допомоги та права на її отримання, на даний час такого спору не має. Судом також встановлено, що за захистом своїх прав заявниця не одноразово зверталася до органів судової влади, а саме: - 27 грудня 2022 року заявником було подано до Івано-Франківського міського суду заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, справа № 344/16426/22, проте заяву було залишено без розгляду. Підстава - під час розгляду справи у порядку окремого провадження, зі сторони [INFO] та Міністерства оборони України, виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження. - 14 березня 2023 року заявником було подано до суду позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, справа № 344/4403/23 проте Івано-Франківським міським судом було залишено без розгляду. Підстава не залучено заінтересованих осіб, не зазначено інформацію стосовно перебування чи не перебування Заявника в шлюбі з іншими особами. - 29 липня 2023 року заявником було подано повторно до суду позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, справа № 344/22479/23, проте Івано-Франківським міським судом було винесено ухвалу про передачу матеріалів справи до Солом`янського районного суду м. Києва. Підстава - справа не підсудна цьому суду. Проте 12 січня 2024 року, Солом`янським районним судом м. Києва, було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження. Підстава - розгляд справи підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. - 29 лютого 2024 року заявником було подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду адміністративний позов про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, справа №300/1476/24, проте судом було винесено ухвалу про повернення позовної заяви. Підстава - вимога позивача про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є справою про встановлення юридичного факту та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Заявник не може бути одержувачем одноразової грошової допомоги ні як утриманець, ні як член сім`ї, оскільки подружжя проживало в цивільному шлюбі. На підставі наведеного, у Позивача виникла необхідність встановити юридичний факт - проживання її з цивільним чоловіком однією сім`єю. Факт спільного проживання однією сім`єю необхідний Заявнику для отримання державної допомоги. В зв`язку з вищевикладеним виникло право та необхідність звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. У випадку розглядається юридичний факт, що підлягає встановленню, від якого має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав Заявника, аналогічні правові позиції викладені в окремій думці суддів Великої Палати Верховного Суду України у справі №560/17953/21. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст.1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно положень ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. При цьому, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи письмові пояснення свідків, які кожен окремо підтвердили факт проживання заявника з померлим [PERSON] , як чоловіка і жінки, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання заявника однією сім`єю з [PERSON] , як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу у період з квітня 2014 року по день смерті останнього, у зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved