Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

[PERSON] 29 лютого 2024 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] , та просить: припинити спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виділити в натурі із майна, що є у спільній частковій власності та визнати право приватної власності за [PERSON] на житловий будинок літ. «А1, а2, а3» загальною\~площею 101,6\~кв.м.,\~житловою площею\~34,4\~кв.м.,\~гараж літ.\~«Л»,\~гараж літ.\~«Р»,\~вбиральня літ.\~«О»,\~сарай літ.\~«П»,\~погріб літ.\~«п»,\~вимощення І,\~огорожа №\~7,9за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] на підставі рішення Котовського міськрайсуду суду від 25 серпня 2004 року належить на\~праві приватної\~спільної часткової\~власності 1/2\~частка житлового\~будинку з\~господарчими будівлями\~та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Співвласником вищевказаного житлового будинку є відповідач.\~Між ними,\~як співвласниками\~цього майна\~виникають непорозуміння\~та суперечки\~з приводу\~користування,\~утримання та\~збереження цього\~майна,\~і угоди\~про спосіб\~виділення в\~натурі частки\~із сумісного\~спільного володіння\~не досягнуто.\~Приміщень,\~якими вони\~користуються з\~відповідачем спільно\~ немає.\~Тому вважає,\~що вона,\~як співвласник,\~має право\~на виділ\~у натурі\~частки із\~спільного майна. Позивач зазначила, що неодноразово зверталась до відповідача в позасудовому порядку в телефонному режимі та особисто в усній формі, а також відповідачу було неодноразово в усній формі запропоновано звернутись для цього до нотаріуса, проте відповідач нічого не пояснюючи і без поважних причин відмовляється відвідати нотаріальну контору і посвідчити відповідний договір виділення в натурі часток із спільної часткової власності. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягала та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про судове засідання була повідомлена належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду від 25.08.2004. Інша частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу 21.11.2006 за реєстровим № 2349. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого [PERSON] , складеного Комунальним підприємством «Інвентаризатор» за вих. № 583 від 14.12.2023, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна: житловий будинок літ. «А1, а2, а3» загальною площею 101,6 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., гараж літ. «Л», гараж літ. «Р», вбиральня літ. «О», сарай літ. «П», погріб літ. «п», вимощення І, огорожа № 7,9. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу, за адресою: [ADDRESS] , який виготовлено станом на 17 лютого 2022 року Комунальним підприємством «Інвентаризатор», де замовником вказано [PERSON] , за нею значиться житловий будинок літ. «А1, а2, а3» загальною площею 101,6 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., гараж літ. «Л», гараж літ. «Р», вбиральня літ. «О», сарай літ. «П», погріб літ. «п», вимощення І, огорожа № 7,9. Відповідно висновку оцінювача СПД [PERSON] від 12.03.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 101,6 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 12.03.2024 ринкова вартість становить 122 000,00 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Цивільне судочинство у відповідності до статті 12\~ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41\~Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, розпоряджатись, користуватись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд. Частиною першою ст.\~356\~ЦК України передбачено, що власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст.\~364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1 ст.\~377\~ЦК України зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1,2 ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення. Отже, з переходом права власності на об`єкт нерухомості, переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об`єкти оскільки визначальним у цих правовідносинах є факт набуття права власності на певний об`єкт, а не спосіб такого набуття. У відповідності\~до п.«г»\~пункту 18\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16.04.2004\~№ 7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377\~ЦК і статті 120\~ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року. Вказана правова позиція Верховного Суду України висловлена у постановах від 23.12.2015 у справі № 6-244цс15, від 12.10.2016, № 6-2225цс16 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до п. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з ст.\~364\~ЦК України співвласник також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інші співвласники перешкоджають йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такі співвласники мають право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Враховуючи, що відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, частка об`єкту може бути виділена в натурі, проте позивач не оформила своє право власності на 1/2 частку житлового будинку, що унеможливлює виділення частки житлового будинку у позасудовому порядку, тому суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved