Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

У серпні 2023 року позивач інтереси якого представлені адвокатом звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у якому просить в порядку повернення стягнутих за виконавчим написом грошових коштів, стягнути з відповідача на свою користь 21 965,51 грн., з яких: 16 099,86 грн. - безпідставно стягнутих коштів, 778,09 грн. - 3 % річних, 5 087,56 грн. - збитки від інфляції. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 185925, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в сумі 32 635,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Левченко Я.О. було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] та вчинялись виконавчі дії з метою його примусового виконання. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2021 р. у справі № 761/26478/21, яке набрало законної сили, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Крім того, 11.08.2023 між [PERSON] (кредитор) та [PERSON] (позивач) було підписано Договір цесії, за яким він відступив на користь позивача право вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів в сумі 16 099,86 грн., які безпідставно стягнуті з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, в тому числі право вимоги відсотків, можливого стягнення штрафів, пені, збитків від інфляції та будь-які інші кредиторські права, які кредитор має на дату укладання договору цесії, про що листом від 11.08.2023 сторони повідомили ТОВ «ФК «ЄАПБ» про здійснену уступку права вимоги та вимагали протягом 3-х днів погасити наяву заборгованість на користь нового кредитора. Однак до цього часу боржник не вчинив жодних дій щодо виконання боргових зобов`язання та погашення заборгованості. За таких обставин, посилаючись на те, що стягнуті внаслідок примусового виконання виконавчих написів грошові кошти у вигляді заборгованості відповідачем отримані безпідставно, позивач вважає, що вказані грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на його користь. Крім того, відповідач повинен повернути 3% річних та збитки від інфляції, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2023 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 25.08.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Сповіщався належним чином, повідомлення було вручено. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року у справі №761/26478/21 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. від 17.06.2021 року №185925. Вказаним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року у цивільній справі №761/26478/21 встановлено наступні обставини. 01 липня 2019 між [PERSON] та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір № 2751731. 17.06.2021 приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 185925, за яким з [PERSON] на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 635,00 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту - 9000,00 грн.; заборгованості за процентами - 23 585,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису з боржника підлягає стягненню 50,00 грн. на користь стягувача. Стягнення проводилось з 05.12.2019 по 31.05.2021р. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. від 15.07.2021 року було закінчено виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого напису № 185925, вчиненого 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 32 635,00 грн. у зв`язку із тим, що до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. надійшло рішення №761/26478/21 винесене 01.12.2021 Шевченківським районним судом м. Києва, відповідно до якого виконавчий напис №185925 виданий 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, визнано таким, що не підлягає виконанню. Також в Постанові визначено про припинення звернення стягнення на доходи (заробітну плату) боржника [PERSON] за постановою ВП № [NUMBER] від 19.07.2021. Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. від 23.12.2022 вих. № 2368, у відповідь на заяву [PERSON] вказано, що сума грошових коштів, фактично стягнутих з боржника [PERSON] в межах виконавчого провадження ВП № [NUMBER] становить 16 099,86 грн., з яких: 14 272,60 грн. - перераховано стягувачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виконавчим провадженням; 1 427,26 грн. - основна винагорода приватного виконавця пропорційно стягнутій сумі по ВП № [NUMBER] та 400,00 грн. - мінімальні витрати виконавчого провадження ВП № [NUMBER]. Таким чином, у виконавчому провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 185925 виданий 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з позивача стягнуто грошові кошти у розмірі 16 099,86 грн. (14 272,60 грн. ) та перерахована на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також стягнуто та перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. грошові кошти у розмірі 1827,26 грн. (1 427,26 грн. + 400,00), як компенсація витрат виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця. 11.08.2023 між [PERSON] (кредитор) та [PERSON] (позивач) було підписано Договір цесії, за яким він відступив на користь позивача право вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів в сумі 16 099,86 грн., які безпідставно стягнуті з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, в тому числі право вимоги відсотків, можливого стягнення штрафів, пені, збитків від інфляції та будь-які інші кредиторські права, які кредитор має на дату укладання договору цесії. Листом від 11.08.2023 сторони повідомили ТОВ «ФК «ЄАПБ» про здійснену уступку права вимоги та вимагали протягом 3-х днів погасити наяву заборгованість на користь нового кредитора. Однак до цього часу боржник не вчинив жодних дій щодо виконання боргових зобов`язання та погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Також, зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18. Аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018р. по справі № 753/4294/17. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд звертає увагу на те, що відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис та на його виконання безпідставно стягнуті кошти, покладається не на виконавця, а саме на належного відповідача кредитора (ТОВ «ФК «ЄАПБ»), особу, яка зверталася за виконавчим написом та його примусовим виконанням. Суд дійшов висновку, що в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що виконавчий напис №185925 від 17.06.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., визнано таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави для набуття стягувачем коштів у розмірі 14 272,60 грн., а також підлягають відшкодуванню сума у розмірі 1827,26 грн. стягнута за проведення виконавчих дій та основної винагороди приватного виконавця. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Судом перевірено, наданий позивачем, розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, та дійшов висновку про часткове задоволення, у зв`язку із тим, що інфляційні витрати складають 1878,394 грн., 3% річних складають 588,00 грн. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно частковозадовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені частково, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача у розмірі за ставкою, що існувала на день звернення із вказаним позовом пропорційно задоволеним вимогам. Так позивачем при поданні позову не сплачено судовий збір, оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 1211,20 грн..

Outcome: partial