Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач посилається на те, що відповідач є матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Від самого народження діти проживають з позивачем та батьками позивача, про що буде надано акт. Відповідачка своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей не виконує, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Також [PERSON] стоїть на обліку у психіатрії у м. Краматорськ та має судимість. Діти проживають разом із позивачем та перебувають на його повному утриманні. Позивач та його представник подали заяву про розгляд справи без їх участі в дане судове засідання, заяву підтримали в повному обсязі просили задовольнити. В минулому судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення відповідно до позову, підтвердивши зазначені в ньому обставини. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату місце та час судового засідання повідомлена належним чином (розписка), заяв не надавала. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів, позов підтримав в повному обсязі. Вислухавши учасників судового провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 06 серпня 2020 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 318. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03 грудня 2020 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 06 вересня 2022 року. З жовтня 2023 року мати, [PERSON] , залишивши малолітніх дітей на бабусю, [PERSON] , пішла з дому. [PERSON] вихованням, лікуванням, утриманням своїх доньок не займається, добровільної матеріальної допомоги не надає; з дітьми не спілкується, не виявляє бажання займатись їх вихованням, не проявляє до них материнської турботи та уваги. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2023 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано (справа № 175/5711/23, провадження № 2/175/1470/23). Згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2023 року [PERSON] , [INFO] , засуджено до позбавлення волі строком на шість років (справа № 202/15229/23, провадження № 1-кп/202/1232/2023). Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року [PERSON] , [INFO] , засуджено до позбавлення волі строком на два роки (справа № 175/3775/24, провадження № 1-кп/175/203/24) В матеріалах справи міститься довідка КНП «Психіатрична лікарня м. Краматорська» від 23.10.2023 року № 2553 з якої вбачається наявний у [PERSON] діагноз легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями не потребуючих лікарняних заходів. Органом опіки та піклування Краматорської міської ради було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , яким встановлено, що мати самоусунулась від виховання та утримання своїх малолітніх доньок, [PERSON] та [PERSON] . Наразі вихованням, розвитком та утриманням дітей займається їх бабуся, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько дітей, [PERSON] , знаходиться в лавах Збройних Сил України. Під час відвідування родини встановлено, що для виховання та розвитку малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , створені задовільні умови, у дітей є окремі місця для сну, шафа для дитячих речей, комод, коляски. В наявності комплекти чистої постільної білизни, засоби гігієни, іграшки. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що відповідач пішла від дітей в січні 2023 майже після народження молодшої доньки, веде аморальний спосіб життя, дітьми не цікавиться, перебуваючи в місцях позбавлення волі під час телефоних розмов дітьми не цікавилася також. Залишала дітей своїй матері, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Фактично за дітьми доглядають бабуся та дідусь, батько. Під час прогулянок з дітьми, бачили лише батька. Таким чином, обставини, на які посилається позивач, як на підставу свого позову, а саме фактичне самоухилення відповідача від виховання та утримання дітей, знайшли своє об`єктивне підтвердження дослідженими судом письмовими доказами. Згідно ч.2, 5 ст.150, п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. За правилами ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав), дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо двох малолітніх доньок, підлягають задоволенню, оскільки знайшли підтвердження факти, які свідчать про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться ні життям, ні здоров`ям дітей, не створює сприятливих умов для їх життя, не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню за їх здоров`ям, не турбується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з утримання та виховання дітей, живе своїм життям. У матеріалах справи відсутні докази того, що протягом розгляду справи в суді, ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків змінилось. Доказів на підтвердження своїх намірів приймати участь в житті дітей відповідачем не надано, як і будь яких заяв. Позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дітей. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №211/559/16-ц. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки мати свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved