Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що вона з дитиною проживає окремо від відповідача, при цьому відповідач матеріально їй та дитині не допомагає, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання та утримання дитини. З посиланням на ст.ст. 182, 183 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. Крім того, у відповідність до ст. 84 СК України, позивачка вважає, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку\~(доходу)\~щомісяцядо\~досягнення дитиною\~трирічного віку,\~оскільки вона\~на даний\~час не\~в змозі\~самостійно себе\~забезпечувати,\~оскільки зайнята\~доглядом за\~малолітньою дитиною. Позивачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце судового засідання належним чином, причину неявки суду не повідомила, згідно поданої заяви просила проводити розгляд справи у її відсутність (а. с. 112-115). Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав зазначених у відзиві. Згідно поданого відзиву зазначив, що на утриманні відповідача перебувають його батьки [PERSON] та [PERSON] , які на даний час немають самостійного заробітку та потребують їх забезпечення. Обставина ненадання відповідачем допомоги дитині, позивачкою не доведено жодним доказом, відповідач є військовослужбовцем (а. с. 47-59). Позивачка подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що батькові відповідача на час розгляду справи 48 років і тому він не потребує допомоги, а мати відповідача офіційно працює в КНЦ «МКЛ №6» ДМР підрозділ номер 3, при цьому відповідач не надав суду доказів того, що він здійснює утримання своїх батьків. Мати відповідача згідно скірншоту аканту соціальної мережі «Instagram» є власницею студії лазерної епіляції (а.\~с\~95-100). Суд заслухавши представника відповідача, з`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони 19 вересня 2023 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у міст Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 35). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14 березня 2024 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у сторін народилась дитина син [PERSON] , [INFO] (а. с. 36). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/004491896 від 04 травня 2024 року, дитина сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 39). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці регулярно не надає, хоча зобов`язаний це робити. Жодного спростування вказаного відповідач суду не надав. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дитину, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є військовослужбовцем, так і дитини, її вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дитини. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано (а. с. 53-55). Суд не приймає доводи відповідача, що він має на утриманні батьків, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаної обставини відповідач суду не надав. Сам факт наявності у відповідача батьків не свідчить про їх утримання відповідачем. Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за малолітньою дитиною, яка не досягла трирічного віку, відповідач працездатний, може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення на її утримання аліментів до досягнення дитиною трирічного віку є обґрунтованими, і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 10 березня 2027 року, тобто до дати коли, [PERSON] досягне трирічного віку. Доводи позивачки, що вона потребує аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в більшому розмірі, судом не приймаються, оскільки на підтвердження цих обставин позивачкою не надано жодних доказів і обґрунтувань. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 84, 180-182, 183 СК України,

Outcome: partial