Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що у лютому 2023 року він звертався до Слов`янського міськрайонному суду Донецької області з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2023 року по справі № 243/488/23 справу за його позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з вагітністю відповідача [PERSON] . Зараз, коли їхній дитині виповнився рік, а його ставлення до відповідача не змінилося, він вдруге звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи наступне. 16 серпня 2019 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] , Актовий запис № 333. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З грудня 2022 року шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені і вони стали мешкати окремо один від одного. Причиною припинення відносин стала несумісність характерів та неповага один до одного. З цієї причини у сім`ї відбувалися постійні сварки. Крім цього в нього є особисті причини, які він не може вибачити відповідачу. Сумісне господарство з відповідачем ним не підтримується. Суперечок про поділ сумісного майна не має. Примирення з ціллю збереження шлюбу між ним та відповідачем не можливо, бо вони довгий час мешкають окремо один від одного і мають особисте життя. Також, він більше не бажає знаходитися у шлюбі з відповідачем. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Тому, він бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Також, він не бажає стягувати з відповідача понесені ним судові витрати. Просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 16 серпня 2019 року Покровським міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 333. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON] в позовній заяві заявив Клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] надала до суду Заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 серпня 2019 року, який було зареєстровано Покровським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 333, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу в них є донька [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Спору з приводу майна та проживання дитини на теперішній час немає. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн. Однак [PERSON] в позовній заяві просив не стягувати судовий збір з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved