Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

В січні 2024 року [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що перебувала із відповідачем в шлюбних відносинах, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, не сплачує аліменти на утримання дитини у зв`язку з чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Представник позивача, позивач в судовому засіданні, позов підтримали та просили задовольнити, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подав. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні щодо розв`язання спору покладається на думку суду, висновок органу опіки та піклування підтримує. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Згідно довідки початкової школи № 2 з інтеграційними відділами м. Марки [PERSON] , є учнем школи у 2023/2024 навчальному році навчається в 4а класі, також зазначено, що чоловік [PERSON] [PERSON] ділить обов`язки виховання з матір`ю учня. В першому відділі ДВС у м. Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 54445583 з примусового виконання виконавчого листа № 672/72/15-ц від 10.04.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Опитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що проживає з матір`ю, двома сестрами і татом [PERSON] , іншого батька не знає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що неповнолітнім [PERSON] , опікується мати [PERSON] та вітчим [PERSON] , батько [PERSON] з дитиною не спілкується. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Хмельницької міської ради від 15.04.2024 року, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, [PERSON] , [INFO] подав заяву, нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М.. 23.02.2022, зареєср. в реєстрі за № 245, де визнав, що самоусунувся від виховання малолітнього сина [PERSON] . Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач в повному обсязі ухилився та ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, що достовірно встановлено в судовому засіданні, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60грн.

Outcome: approved