Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

11.01.2021 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те ,що 28.04.2020 року близько 00 годин 36 хвилин в Слов`янському районі м. Слов`янськ відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки "DAF FT 95 XF 430" р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] [INFO] . Внаслідок Даної ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місті події .Оскільки позивачі [PERSON] (цивільна дружина ) яка діє в інтересах дітей [PERSON] .11.2011 року народження та [PERSON] [INFO] , [PERSON] (матір ) по відношенню до загиблого, то у зв`язку із його смертю позивачам спричинена значна та непоправна шкода .Станом на дату настання ДТП ,відповідальність водія за спричинену шкоду майну ,здоров`ю та або життю третіх осіб була застрахована відповідачем за договором обов`язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №125557792,який діяв на момент настання ДТП станом на 28.04.2020 року. Також станом на настання ДТП водій працював у ТОВ ВСК ,, АЛЬФА,, .Просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] , яка діє в інтересах дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] моральну шкоду заподіяну смертю батька у розмірі 150 000 гривень, на користь [PERSON] моральну шкоду заподіяну смертю сина 50 000 гривень ,а також 35 000 гривень судові витрати пов`язані з оплатою позивачами правничої допомоги. 05.08.2021 року позивачі збільшили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] ,яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] 481108 гривен решти моральної шкоди , заподіяної смертю батька. Також стягнути з відповідача на користь [PERSON] ,яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] [INFO] 481 108 гривен решти моральної шкоди заподіяної смертю батька і 20 000 гривень за судові витрати за правову допомогу. Також просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] 281 108 гривень моральної шкоди, заподіяною смертю сина і 15 000 гривен за судові витрати за правову допомогу .Оскільки від страхової компанії вони отримали по 18 892,0 гривень страхового відшкодування моральної шкоди і якій є неспіврозмірним із тим розміром , який заподіяно позивачам . Ухвалою суду від 18.01.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального похованого провадження та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 22.02.2021 року . Ухвалою суду від 09.12.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду. Представник позивачів у судовому засіданні підтримав звалені вимоги ,надав пояснення аналогічно викладеним у позові .Просив позов задовольнити. З заперечень представника відповідача [PERSON] вбачається ,що він заперечує проти позову , просить відмовити у задоволенні заявлених вимог , так як відсутня вина відповідача в заподіянні смерті [PERSON] . Також станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу"DAF FT 95 XF 430" р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ ,,ВУСО,, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № поліса 125557792,яка і повинна відшкодувати збитки потерпілим. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволенні позову тому ,що транспортний засіб ,за участю якого відбулося ДТП був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №1255557792 ,якій діяв на момент настання ДТП станом на 28.04.2020 .Страхова компанія ВУСО виплатила потерпілим в рахунок відшкодування шкоди заподіяної смерті фізичної особи суму більше 250 000 гривень. Заслухав пояснення сторін та дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини . 28.04.2020 року близько 00 годин 36 хвилин водій [PERSON] [INFO] керуючи автомобілем марки "DAF FT 95 XF 430" р.н. [NUMBER] у складі з напівпричепом цистерною "BURG" реєстраційний номер [NUMBER] рухався по проїзній частині автодороги сполученням ,.Київ -Харків -Довжанськ,, зі сторони м .Бахмуту в напрямку м. Словянськ Донецької області. В районі 684км-750 м автодороги ,у Слов`янському районі скоїв наїзд на пішохода- [PERSON] , [INFO] ,який знаходився на проїзній частині автодороги. В результаті наїзду пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув на місті події . 26.06.2020 року слідчим СВ ГУНП в Донецькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження№12020050000000250 від 28.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 на підставі п.2 ч.1 ст.284 оскільки в ході досудового розслідування встановлено ,що в діях водія [PERSON] не вбачається складу кримінального правопорушення ,що підтверджується висновком експерта та постановою слідчого від 26.06.2020 року (арк.с.34-35т.), Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] .11.2011 року народження та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей (арк.с.48-49 ),а також є сином [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про народження (арк.с.47т.1).Відповідно до довідки [PERSON] знаходилась на утриманні сина [PERSON] до дня його смерті [INFO] . Станом на дату ДТП транспортний засіб"DAF FT 95 XF 430" р.н. [NUMBER] належав відповідачу і цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу"DAF FT 95 XF 430" р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ ,,ВУСО,, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № поліса 125557792 (арк.с.91 т.1 ) Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП водієм (машиністом), який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №760/28302/18-ц (провадження №61-12464св20) та від 02 листопада 2020 року у справі №133/1238/17 (провадження №61-19345св19). Судом встановлено, що причиною ДТП під час якого загинув [PERSON] стала особиста неуважність пішохода [PERSON] та нехтування ним правилами безпеки . В той же час, між діями водія [PERSON] та наслідками, які настали в результаті події є прямий причинний зв`язок. При цьому, відсутність у діях водія складу кримінального правопорушення, не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності. Відтак, відповідач з яким водій перебував в трудових відносинах, в силу зазначених вимог закону, несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини [PERSON] у її заподіянні. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов`язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками: надзвичайністю та невідворотністю. Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено. Оскільки, в ході судового розгляду встановлено, що причиною ДТП 28.04.2020 року під час якого пішохід [PERSON] загинув на місті ід отриманих травм стала особиста неуважність [PERSON] та нехтування ним правилами безпеки, при цьому, відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведено, що зазначена подія сталася внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого , то ступінь вини потерпілого є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 1193 ЦК України та не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №161/3557/19 (провадження №61-18595св19) та від 12 грудня 2018 року у справі №355/981/16-ц (провадження №61-28019св18). Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Отже, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд бере до уваги, що сам факт загибелі чоловіка та батька та сина під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачів, враховуючи те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Також суд враховує відсутність вини відповідача в настанні смерті [PERSON] , при цьому смерть останнього сталася саме внаслідок його власної грубої необережності, що в сукупності сприяло виникненню моральної шкоди та відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру відшкодування такої шкоди. Враховуючи вищевикладене та виходячи із засад розумності та виваженості, суд вважає, що Слід стягнути на користь [PERSON] , [INFO] в інтересах якого діє [PERSON] моральну шкоду в розмірі 40 000 гривень 00 копійок. , Слід стягнути з ТОВ «ВСК» «Альфа» на користь [PERSON] , [INFO] в інтересах якого діє [PERSON] моральну шкоду в розмірі 40 000 гривень 00 копійок. Слід Стягнути з ТОВ «ВСК» «Альфа» на користь [PERSON] моральну шкоду заподіяної смертю фізичної особи у розмірі 30 000 гривень . Такий розмір моральної шкоди є справедливим. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial