Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що 02.01.2013 року було укладено типовий договір оренди землі між ним та Сенчанською сільською радою на земельну ділянку площею 14,8483 га, з кадастровим номером 5322686601:01:002:0657, цільове призначення- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Відповідно до п. 8 Типового договору оренди землі від 02.01.2013 року, даний договір укладений строком на 10 років, також даний пункт договору передбачає, що після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 40 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Право оренди на вищевказану земельну ділянку зареєстроване 27.02.2014 року за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Лохвицького РУЮ Полтавської області, номер запису про право власності 4817698. Відповідно до п. 43 Типового договору оренди землі від 02.01.2013 року, цей договір набирає чинності після підписання та його державної реєстрації. Таким чином, строк дії даного договору оренди землі закінчується 27.02.2024 року. Маючи намір продовжувати користуватися орендованою земельною ділянкою [PERSON] завчасно, понад 1 рік та 2 місяці, а саме- 30 грудня 2022 року направив лист-повідомлення до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про намір поновити на новий строк Типовий договір оренди землі від 02.01.2013 року на вищевказану земельну ділянку. Проте, Сенчанською сільською радою Миргородського району Полтавської області було винесено рішення № 67 від 07.02.2023 року про відмову у продовженні дії договору оренди землі на земельну ділянку, без наведення у цьому рішенні підстав для його прийняття. Відмова у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 року мотивована рекомендаціями постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою сільської ради, з метою ефективного та раціонального використання земель. Окрім цього, вказане рішення було прийняте до закінчення дії договору, оскільки строк дії даного договору оренди землі закінчується 27.02.2024 року. Також відповідач не надав пропозицій про зміну до умов договору і не направив позивачу для узгодження відповідне повідомлення у встановлений законом місячний строк. Тому він звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовом до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про скасування рішення 34 сесії 8 скликання Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 67 від 07.02.2023 року. Рішенням Лохвицького районного суду від 30.08.2023 року вищевказане рішення Сенчанської сільської ради було скасоване. На підставі вищевказаного рішення суду , у вересні 2023 року [PERSON] направив лист-повідомлення до Сенчанської сільської ради про намір поновити на новий строк Типовий договір оренди землі від 02.01.2013 року. Сенчанська сільська рада повідомила про те, що даний лист-повідомлення про намір поновити на новий строк Типовий договір оренди землі від 02.01.2013 року не може бути розглянутий, оскільки Сенчанською сільською радою Миргородського району Полтавської області було подано апеляційну скаргу на рішення суду від 30.08.2023 року. Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.12.2023 року рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 року залишено без змін, На підставі цього, маючи намір продовжувати користуватися орендованою земельною ділянкою, та відповідно до рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 04.12.2023 року, він в черговий раз направив лист-повідомлення до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про намір поновити на новий строк Типовий договір оренди землі від 02.01.2013 року. Проте, Сенчанською сільською радою Миргородського району Полтавської області було винесено рішення № 8 від 26.01.2024 року про відмову [PERSON] у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 року, у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди, з метою ефективного та раціонального використання земель та забезпечення виконання місцевих програм. Враховуючи вищевикладене, вважає, що відповідачем було порушено процедуру, встановлену ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та не визнано його переважне право на поновлення договору оренди землі. Також Сенчанською сільського радою не було вказано причини відмови на укладення договору оренди землі на новий строк, а тому рішення 51 сесії 8 скликання Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 8 від 26.01.2024 р. про відмову у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 року на земельну ділянку площею 14,8483 га, з кадастровим номером 5322686601:01:002:0657, цільове призначення- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області підлягає скасуванню. Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 21.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 73). 01.03.2024 року представником Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області наданий відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивовані тим, що 02.01.2013 року між орендодавцем- Сенчанською сільською радою та орендарем [PERSON] укладено типовий договір оренди землі. Відповідно до п. 8 цього Договору «Договір від укладено на 10 років Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 40 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію». Додатковою угодою та додатковою угодою № 2 до договору оренди земельної ділянки від 02.01.2013 року сторонами узгоджено збільшення орендної плати від нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до п. 37 Договору встановлено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Даний договір укладено терміном на 10 років, починаючи з 02 січня 2013 року по 02 січня 2023 року. Відповідно до п. 43 Типового договору оренди землі від 02.01.2013 року, цей договір набирає чинності після підписання та його державної реєстрації. 04 січня 2023 року Сенчанською сільською радою був отриманий лист-повідомлення від [PERSON] про поновлення договору оренди землі від 02.01.2013 року, але без проекту додаткової угоди, як передбачено ст. 33 Закону України « Про оренду землі». 31 січня 2023 року позивачу надано відповідь за вих. № 02-10/2 про те, що питання викладені у листі будуть розглянуті на засіданні постійно діючої депутатської комісії та прийняте відповідне рішення на засіданні сесії сільської ради 07.02.2023 року. Лист направлений на адресу гр. [PERSON] рекомендованою кореспонденцією з описом вкладення. 07.02.2023 року лист-повідомлення разом з рекомендаціями комісій був розглянутий на засіданні 34 сесії 8 скликання Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області та прийнято рішення за № 67 від 07.02.2023 яким, [PERSON] відмовлено у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 року. Не погодившись з рішенням сільської ради про відмову в продовженні дії договору оренди землі, позивач оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 року задоволено частково позовні вимоги [PERSON] і скасувано рішення 34 сесії 8 скликання Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 67 від 07.02.2023 року про відмову [PERSON] у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 р. Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.12.2023 року рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 року залишено без змін. Не погодившись із Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.12.2023 року Сенчанською сільською радою до Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду направлено касаційну скаргу. Натомість беручи до уваги постанову Полтавського апеляційного суду від 04.12.2023 року та рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 року (згідно якого встановлено, що строк дії даного договору оренди землі закінчується 27.02.2024 року), Сенчанською сільською радою розглянуто лист-повідомлення з доданою до нього Додатковою угодою [PERSON] від 09.01.2024 року про поновлення договору оренди землі від 02.01.2013 року. 26.01.2024 року 51 сесією 8 скликання І пленарного засідання Сенчанською сільською радою та прийнято рішення № 8, яким враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою сільської ради, у зв`язку із закінченням терміну дії договору, з метою ефективного та раціонального використання земель та забезпечення виконання місцевих програм відмовлено в продовженні дії типового договору оренди землі від 02.01.2013 року, який укладений між Сенчанською сільською радою та [PERSON] . Рекомендованим листом № 01.3-01/7 від 02.02.2024 року Сенчанська сільська рада повідомила орендаря [PERSON] про прийняте рішення з додаванням його копії. Окрім того, зазначають, що рекомендованим листом № 01.3-01/11 від 28.02.2024 року Сенчанська сільська рада повідомила [PERSON] відповідно до п. 37 Договору від 02.01.2013 року про припинення дії договору в зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено (а.с. 85-91). Ухвалою суду від 03.04.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 124). Представник позивача [PERSON] - адвокат Жага Е.Г. на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 68). Представник відповідача- Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечує (а.с. 67). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Сенчанської сільської ради від 30.11.2012 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування (оренди) [PERSON] на земельну ділянку площею 14,8483 га (а.с. 31, 32-38). 02.01.2013 року між [PERSON] та Сенчанською сільською радою було укладено типовий договір оренди землі між ним та Сенчанською сільською радою на земельну ділянку площею 14,8483 га, з кадастровим номером 5322686601:01:002:0657, цільове призначення- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Відповідно до п. 8 Типового договору оренди землі від 02.01.2013 року, даний договір укладений строком на 10 років, також даний пункт договору передбачає, що після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 40 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8); цей договір набирає чинності після підписання та його державної реєстрації (пункт 43) (а.с. 18-22). Згідно акту приймання-передачі від 02.01.2023 вказану земельну ділянку передано орендарю (а.с. 23). Право оренди на вищевказану земельну ділянку зареєстроване 27.02.2014 року за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, номер запису про право власності 4817698, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права серії ЕАХ № 965008 від 27.02.2014 року (а.с. 24). 28.07.2014 року укладено Додаткову угоду до Договору оренди, згідно якої визначено розмір орендної плати 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 25). 01.02.2021 року укладено Додаткову угоду № 2 до Договору оренди, згідно якої визначено розмір орендної плати 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 26-27) та зареєстровано в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 28-29). 30.12.2022 року, [PERSON] направив лист-повідомлення до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про намір поновити на новий строк Типовий договір оренди землі від 02.01.2013 року на вищевказану земельну ділянку (а.с. 45). Сенчанською сільською радою Миргородського району Полтавської області було винесено рішення № 67 від 07.02.2023 року про відмову у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 року на земельну ділянку (а.с. 46). Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 року скасовано рішення 34 сесії 8 скликання Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 67 від 07.02.2023 року про відмову [PERSON] у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 року на земельну ділянку площею 14,8483 га з кадастровим номером 5322686601:01:002:0657, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с. 48-56). У вересні 2023 року [PERSON] направляв лист-повідомлення до Сенчанської сільської ради про намір поновити на новий строк Типовий договір оренди землі від 02.01.2013 року на земельну ділянку площею 14,8483 га, з кадастровим номером 5322686601:01:002:0657, цільове призначення- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, відповідно до рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 року (а.с. 57-58). Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.12.2023 року апеляційну скаргу Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області було залишено без задоволення, а рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 року- без змін (а.с. 59-65). 09.01.2024 р. [PERSON] позивач повторно направив лист-повідомлення до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про намір поновити на новий строк Типовий договір оренди землі від 02.01.2013 року на земельну ділянку площею 14,8483 га, з кадастровим номером 5322686601:01:002:0657, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Вказаний лист отримано відповідачем 16.01.2024 р. (а.с. 66-67, 102-104), а також проект додаткової угоди, яку одержано відповідачем 22.01.2024 (а.с. 105) Сенчанською сільською радою Миргородського району Полтавської області було винесено рішення № 8 від 26.01.2024 року про відмову [PERSON] у продовженні дії договору оренди землі від 02.01.2013 року на земельну ділянку площею 14,8483 га, з кадастровим номером 5322686601:01:002:0657, яка розташована за межами населених пунктів на території Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди, з метою ефективного та раціонального використання земель та забезпечення виконання місцевих програм. Вказана обставина підтверджується копією рішення від 26.01.2024 та Витягом із протоколу (а.с. 69, 106, 107). Як вбачається з Постанови Верховного Суду від 29.03.2024 р. рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 р. та постанову Полтавського апеляційного суду від 04.12.2023 р. було скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про скасування рішення сільської ради відмовлено. При цьому Верховний Суд зазначив, що про те, що належним (ефективним) способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту; позивач не пред`явив позовну вимогу про визнання укладеною додаткової угоди саме з викладенням її змісту (а.с. 129-139). Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися земельні правовідносини, які регулюються такими правовими нормами. За змістом частини 2 статті 792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України. Законом України «Про оренду землі». Закон України «Про оренду землі» є спеціальним законом переважно перед іншими законодавчими актами, що регулюють земельні правовідносини в Україні, а отже цей Закон підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин, що склались між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем. Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22) вказано, що: «у частині п`ятій статті 6 Закону № 161-XIV (доповнено на підставі Закону від 11 лютого 2010 року № 1878-VI) визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Тобто з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки. Можна зробити висновок, що договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у встановленій простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто дотримання сторонами вимог статей 638, 759 та 792 ЦК України та статті 15 Закону 161-ХIV. З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою. Зареєстроване право оренди землі є речовим правом. 05 грудня 2019 року Законом № 340-IX абзац другий частини другої статті 25 Закону № 161-XIV доповнено умовою, що орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди. Тобто використання земельної ділянки неможливе без державної реєстрації права оренди, оскільки відсутні правові підстави для цього. Метою укладення будь-якого цивільного правочину є отримання певних правових наслідків через реалізацію сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Правочин, укладений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлені, є фіктивним». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22) зазначено, що: «Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16 зробив такі висновки. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону № 1952-IV. За частиною п`ятою статті 6 Закону № 161-XIV право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду у встановленій формі. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, у частині того, що договір є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, право оренди виникає з моменту його державної реєстрації. Однак Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 29.03.2024 року у справі № 538/378/23 (за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Жага Е.Г., до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, про скасування рішення 34 сесії 8 скликання Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 67 від 07.02.2023 року) відступила від висновку, викладеного у цій постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16 у частині того, що виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. При цьому Велика Палата Верховного Суду враховує, що вказаний висновок стосується чинності договору оренди землі, укладеного після 01 січня 2013 року, тобто після зміни законодавчого регулювання: виключення із Закону № 161-XIV вимог про необхідність державної реєстрації договору оренди та вказівки на необхідність реєстрації права оренди та виключення з тексту цього Закону посилання на укладеність правочину з дня його державної реєстрації». Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення (абзац 4 Розділ IX Закону України «Про оренду землі», в редакції Закону України № 340-IX від 05 грудня 2019 року). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19) зазначено: «Що ж стосується правового регулювання поновлення договору оренди землі, то про обставини його поновлення у відповідний період ідеться у статті 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яка має відповідну назву. Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Водночас поновлення договору оренди згідно із частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» здійснюється у встановленому законодавством порядку. Так, частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі - в редакції станом на час вирішення спору судами) державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема право оренди земельної ділянки. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону; згідно із частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, орендар набуває речове право оренди земельної ділянки з моменту державної реєстрації такого права. За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів як набуття, так і зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; заявником у таких випадках є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних дій. Як уже вказувалось, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця надати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. Відповідно до частини восьмої статті 33 вказаного Закону оформлення відповідних правовідносин сторін здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі. Тож поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків на новий строк». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19) зазначено, що: «правочин, на підставі якого здійснюється продовження орендних прав та обов`язків, у силу загальних приписів ЦК України щодо порядку укладення, зміни та розірвання договорів має бути вчинений у тій самій формі, що й первісний договір оренди. У випадку недосягнення сторонами згоди щодо укладення додаткової угоди спір про укладення такої угоди, зміни та розірвання первісного договору вирішується судом (статті 651, 652 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частина друга статті 16 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання права, визнання правочину недійсним, зміна та припинення правовідношення. Укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі кореспондує передбаченому пунктом 6 частини другої статті 16 ЦК України способу захисту порушеного права шляхом зміни правовідношення та відповідає підставам виникнення, припинення та зміни прав та обов`язків сторін за статтею 11 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Тож статтею 33 Закону України «Про оренду землі» у відповідній редакції, чинній у спірний період, визначено як підстави поновлення договору оренди землі, так і порядок такого поновлення шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі. Право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означають право сторони на звернення до суду для укладення додаткової угоди. Додаткова угода до договору оренди землі, зміст якої зафіксований у рішенні суду, відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Висновків про належний спосіб захисту при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди землі Велика Палата Верховного Суду дійшла також у справі № 908/299/18, вказавши у постанові від 26 травня 2020 року, що при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту. Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду і у Постанові від 29.03.2024 року у справі № 538/378/23 (за позовом [PERSON] до Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області, про скасування рішення 34 сесії 8 скликання Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 67 від 07.02.2023 року) тобто у подібному спорі. Натомість позивач просив лише скасувати рішення Сенчанської сільської ради та зобов`язати останню поновити типовий договір, проте вимоги про визнання укладеною додаткову угоду в редакції від 22.01.2024р. не заявляв. Таким чином в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити. Що стосується вирішення питання розподілу судових витрат, то враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, понесені ним витрати при сплаті судового збору та правничої допомоги в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed