Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позивач Криворізька міська рада звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідачки 183\~623,69 грн. за користування земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 1211000000:06:189:0020 за період з 08.07.2018 по 31.12.2021, посилаючись на затверджений рішенням Криворізької міської ради від 28.04.2004 № 1913 проект відведення земельної ділянки комерційного використання, укладення 25.09.2007 між сторонами договору оренди, який 25.01.2012 було розірвано та фактичне користування у спірний період без укладення договору оренди [PERSON] спірною земельною ділянкою. В обґрунтування вимог зазначено, що 25.09.2007 між Криворізькою міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 04.10.2007 № 040710800780) строком на 5 років. 25.01.2012 рішенням Криворізької міської ради № 955 вказаний договір оренди земельної ділянки було розірвано з огляду на перехід права власності на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці, до [PERSON] на підставі договору дарування від 30.12.2011. Між сторонами у справі 26.03.2012 була укладена угода про розірвання договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 04.10.2007) та за актом приймання-передачі земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:06:189:0020 була повернута позивачу. В подальшому рішенням Криворізької міської ради від 28.05.2014 № 2742 [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,2384 га кадастровий номер 1211000000:06:189:0020по [ADDRESS] для подальшого надання її у користування, проте відповідний договір укладений та зареєстрований так і не був, а за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачкою 05.10.2016 на праві приватної власності зареєстрований об`єкт нежитлової нерухомості комплекс будівель, розташованих по [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:06:189:0020. У період з 08.07.2018 по 31.12.2021 між сторонами не існувало договірних правовідносин щодо вказаної земельної ділянки, а отже відповідачка користувалася означеною земельною ділянкою без укладення договору оренди земельної ділянки та не сплачуючи при цьому плати у відповідному розмірі, що в свою чергу позбавило міську раду, як власника землі, отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати. Тому на підставі ст. 1212 ЦК України, виходячи з наведеного у тексті позовної заяви розрахунку, позивач просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 25 липня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року прийнято справу до розгляду у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] . У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 09.04.2024 на вимогах позову наполягала з підстав, викладених у тексті позовної заяви та відповіді на відзив, звернулася до суду 20.08.2024 із заявою про закінчення розгляду справи за її відсутності, просить задовольнити позов з урахуванням сплачених відповідачкою сум в липні-серпні 2024 року, тобто після пред`явлення позову до суду, у сумі 119\~999,69 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому\~засіданні 09.04.2024\~заявлені вимоги\~не визнала\~з підстав,\~викладених у\~тексті відзиву на позов, звернулася до суду 20.08.2024 із заявою про закінчення розгляду справи за її та відповідача відсутності, вимоги позову не визнала з підстав, викладених у тексті відзиву на позов. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що позивачем у тексті позову не зазначено, які саме положення земельного законодавства порушує відповідачка та в чому полягає таке порушення не долучає ні акту про порушення земельного законодавства ні рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності. Жодних доказів перевірки дотримання вимог земельного законодавства в матеріалах справи не містяться, а на а.с. 23 зазначено про відсутність податкового боргу відповідачки. Нормами земельного законодавства не визначено строк, протягом якого власник нежитлової будівлі, що розміщена на земельній ділянці комунальної власності, має оформити договір оренди, тому відповідачка не вчинила жодного порушення щодо користування земельною ділянкою, натомість вчасно сплачує земельний податок, визначений органами податкової служби та підстав податкового повідомлення рішення. Позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. Тому оскільки виникнення права власності на будинок чи споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка була відведена в оренду попередньому власнику, право оренди виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, просить відмовити у задоволенні вимог. У відповіді на відзив стороною позивача зазначено, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення справки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням Криворізької міської ради, що і було зроблено позивачем у даній справі. Тому на підставі викладених у тексті позовної заяви доводів. просять задовольнити вимоги. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, 25.09.2007 між Криворізькою міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 04.10.2007 № 040710800780) строком на 5 років (том. 1 а.с. 28-31 копія договору). 25.01.2012 рішенням Криворізької міської ради № 955 вказаний договір оренди земельної ділянки було розірвано з огляду на перехід права власності на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці, до [PERSON] на підставі договору дарування від 30.12.2011 (том 1 а.с. 35 копія рішення). 26.03.2012 між сторонами у справі була укладена угода про розірвання договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 04.10.2007) (а.с. 37 копія угоди) та за актом приймання-передачі земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:06:189:0020 була повернута позивачу (том 1 а.с. 36 копія акту). Рішенням Криворізької міської ради від 28.05.2014 № 2742 [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,2384 га кадастровий номер 1211000000:06:189:0020по [ADDRESS] для подальшого надання її у користування (том 1 а.с. 3839 копія рішення з додатком). Проте відповідний договір укладений та зареєстрований так і не був, а за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на підставі договору дарування від 05.10.2016 на праві приватної власності зареєстрований об`єкт нежитлової нерухомості комплекс будівель, розташованих по [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:06:189:0020, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с. 20-21) та не оспорюється відповідачем. Частиною 1 статті 134\~Земельного кодексу\~України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, ч. 2 цієї статті передбачено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] була обізнана про користування спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомості, що розташований на спірній земельній ділянці. Відповідно до вимог ст.\~21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» та п.14.1.136\~Податкового кодексу\~України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. За приписами ст.\~1\~Закону України\~«Про оренду\~землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Разом з цим, згідно з ч. 1 ст.\~1212\~Цивільного кодексу\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За змістом пункту 4 частини 3 ст.\~1212\~Цивільного кодексу\~України положення глави 83\~цього кодексу застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. В свою чергу, у зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення. Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої. Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, чим в свою чергу підтверджує факт використання відповідачем цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного Господарського суду від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19 дійшли до висновку про те, що за таких обставин відповідач як фактичний користувач земельною ділянкою, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №925/1370/20, шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна,\~яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення,\~та у переданні відповідного майна тій особіпотерпілому, яка має належний правовий титул на нього. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України. Отже, [PERSON] не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшила вартість власного майна, а Криворізькою міською радою втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження орендної плати відповідачем за рахунок коштів, належних Криворізькій міській раді. При цьому стороною відповідача не оспорюється порядок та розмір заборгованості за період з 08.07.2018 по 31.12.2021 на суму 183\~623,69 грн., до суду надано копії платіжних документів про сплату [PERSON] в рамках цієї справи орендної плати 18.07.2024 на суму 25\~000,00 грн., 30.07.2024 на суму 10\~000,00 грн., 09.08.2024 на суму 15\~000,00 грн. та 19.08.2024 на суму 13\~624,00 грн., про зарахування яких в рахунок погашення боргу за вказаним позовом заявлено також стороною позивача. Таким чином, суд доходить до висновків, що з відповідача підлягає стягненню дохід, отриманий від безпідставно набутого майна (орендна плата), внаслідок використання земельної ділянки комунальної власності без правовстановлюючих документів, з урахуванням уже сплачених нею сум, в розмірі 119\~999,69 грн. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тому підлягає відшкодуванню позивачу сплачений нею судовий збір у сумі 2\~754,56 грн.

Outcome: approved