Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

у квітні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 3945264 від 13.10.2021 року в розмірі 22 491,15 грн та 2 422,40 грн сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивувало тим, що 13.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3945264, в електронній формі, відповідно до якого відповідачу надані кошти в сумі 5 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Законом України «Про електрону комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому, в свою чергу, перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан». ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому грошові кошти в обсязі та у строки, визначеними умовами кредитного договору. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 81-МЛ від 23.02.2022 року, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача. Сума заборгованості відповідача відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 81-МЛ від 23.02.2022 становить 22 491,15 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4608,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 16 933,15 грн; прострочена заборгованість за комісією - 950,00 грн. Відповідачу 06.03.2024 надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак, зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, не виконані. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 21.05.2024 року, після передачі вказаної справи за підсудністю з Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, відкрито провадження в справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 22-23). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3945264, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 5 000,00 грн, строком користування на 30 днів, з 13.10.2021 року, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 12.11.2021 року. За змістом п. 6.1., п. 7.1 кредитного договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та набуває чинності з моменту його укладання в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту. Укладання ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим, створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 кредитного договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 кредитного договору). Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6 кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит до 12.11.2021 року та сплатити комісію за надання кредиту та процентів за користування кредитом. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 4 700,00 грн в грошовому виразі та 317,286.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1 - 1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 9 700,00 грн. Комісія за надання кредиту: 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користуванням кредитом: 3 750,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користуванням кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У відповідності до розділу 2 кредитного договору: кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1. кредитного договору). Згідно із п. 4.2. Договору в разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Як свідчить графік платежів за кредитним договором № 3945264 від 13.10.2021 року, який є додатком №1 до Договору, дата платежу 12.11.2021 року, сума платежу 9 700,00 грн, яка складається із: 5 000,00 грн суми кредиту; 3 750,00 грн процентів за користування кредитом та 950,00 грн комісії за надання кредиту. Анкета-заява на кредит № 3945264 від 13.10.2021 року містить надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві. Довідка ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію свідчить про те, що [PERSON] , з яким укладено договір № 3945264 від 13.10.2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор S16988, час відправки ідентифікатора позичальнику: 13.10.2021 року, 20:41:17 та містить номер телефону, на який відправлено ідентифікатор. Факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 5 000,00 грн підтверджено платіжним дорученням № 58618560 від 13.10.2021 року про перерахування ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] грошових коштів за кредитним договором № 3945264. 23.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 81-МЛ, за умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників. Згідно з Витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 81-МЛ від 23.02.2022, ТОВ «ФК «Кредит-капітал» отримало право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3945264, загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором становить 22 491,15 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4608,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 16 933,15 грн; прострочена заборгованість за комісією - 950,00 грн. Відповідачу 06.03.2024 року надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, не виконані. Як вбачається з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 3945264 станом на 12.03.2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 491,15 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4608,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 16 933,15 грн; прострочена заборгованість за комісією - 950,00 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року в справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року в справі №444/9519/12. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18.01.2023 року в справі № 686/13446/15. Судом встановлено, що 13.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено було укладено кредитний договір № 3945264, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 5 000,00 грн, строком користування 30 днів, з 13.10.2021 року, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 12.11.2021 року. При цьому, суд враховує, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов кредитного договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, та в матеріалах справи такі докази, подані в порядку ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відсутні. Відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 12.11.2021 року, після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року в справі № 910/4518/16 зазначається, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором». Так, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище договором позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 22 491,15 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 16 933,15 грн; прострочена заборгованість за комісією - 950,00 грн. Аналіз наданої позивачем копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору. Водночас, як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року в справі № 912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. З огляду на зазначене, суд не бере до уваги нарахування процентів у розмірі 13 183,15 грн з посиланням на вищезазначені пункти кредитного договору, як на підставу нарахування процентів після настання терміну (дати) повернення кредиту. Крім того, посилання позивача в позові на те, що такий розмір заборгованості по сплаті процентів передано від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» сам по собі не свідчить про обґрунтованість нарахування таких процентів. У той же час, позивач позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України не заявляє. Водночас, як зазначалося вище, погоджена сторонами загальна вартість кредиту для позичальника, складалася з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 9 700,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума кредиту; 3 750,00 грн процентів за користування кредитом та 950,00 грн комісії за надання кредиту. Між іншим, вимогами ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включається серед іншого і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, що також обумовлено умовами договору № 3945264. Нарахування зазначеної комісії не пов`язано з виконанням обов`язків кредитодавця, передбачених ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Доказів повної або часткової сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 9 700,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial