Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

26 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до суду зі заявою про видачу обмежувального припису, в якій зазначила, що з 2011 року по листопад 2023 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] без реєстрації шлюбу. Разом вони проживали в будинку, який належить заявниці, спільно із її неповнолітніми дітьми. Починаючи з листопада 2023 року спільне життя заявниці із [PERSON] \~стало нестерпним, оскільки останній почав систематично проявляти стосовно заявниці та її дітей агресію, цькування, погрози, психологічний тиск, образи нецензурною лайкою. Як зазначає заявниця, то [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, застосовує фізичну силу проти заявниці (в тому числі, коли вона перебувала в стані вагітності), залякує погрозами про вбивство та спричиняє тілесні ушкодження. Як вбачається зі заяви, заявниця неодноразово зверталась до органу поліції у зв`язку з чим клопотала перед судом про витребування копій відповідних адміністративних матеріалів. За таких обставин, посилаючись на положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~просила суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити наближатися на відстань ближче ніж 100 м. до місця проживання заявниці та її дітей; заборонити вести листування, телефоні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення), або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою суду від 26.08.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку окремого провадження. Витребувано від Відділення поліції № 1 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області копії матеріалів звернення (адміністративних матеріалів) за заявами [PERSON] по відношенню до [PERSON] та інші компрометуючі матеріали відносно [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, згідно з поданою до суду заявою, просила розгляд справи здійснити за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Про причини неявки до суду не повідомили. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Основним правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно із пунктом 3 частини першої статті 1 якого домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини першої статті 1 зазначеного вище Закону). До спеціальних заходів протидії домашньому насильству належать такі: терміновий заборонний припис стосовно кривдника, обмежувальний припис стосовно кривдника (пункти 1, 2 частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 756/3859/19). Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків (від 21.11.2018 року у справі № 756/2072/18). Відповідно до пунктів 4-6 частини другої статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно із пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Як вбачається\~з правового\~висновку Верховного\~Суду,\~викладеного в\~постанові \~від 09.06.2022 року у справі № 216/4309/21 у вказаній категорії справ: докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді; це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника; докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису. При цьому, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису (постанова Верховного Суду від 26.09.2019 року у справі № 452/317/19-ц). При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 року у справі № 154/1692/19. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 року у справі № 640/23804/18, від 02.09.2020 року у справі №635/4854/19-ц, від 24.02.2021 року у справі № 570/2528/20, від 17.11.2021 року у справі № 755/937/21, від 17.05.2023 року у справі № 713/1745/22. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом [PERSON] в період часу з вересня 2023 року по 24 серпня 2024 року чотири рази зверталась на спецлінію «102» з приводу вчинення її співмешканцем [PERSON] , [INFO] , відносно неї домашнього насильства. З доданих документів до листа начальника СПД №1 ВП №1 Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області від 27.08.2024 року № 4302/65/1-2024 вбачається, що заяви [PERSON] про вжиття заходів відносно її співмешканця, який вчиняє домашнє насильство зареєстровані в ЄО за № 4805 від 28.09.2023 року, №46090 від 16.09.2023 року, № 3925 від 05.07.2024 року та № 5103 від 24.08.2024 року. За отриманими заявами від [PERSON] органом поліції було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, зокрема: - протокол про адміністративне правопорушення від 28.09.2023 року, серії ВАВ № 167180, згідно якого [PERSON] застосував фізичну силу проти [PERSON] ; - протокол про адміністративне правопорушення від 12.10.2023 року, серії ВАВ № 110582, згідно якого [PERSON] застосував фізичну силу, ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою [PERSON] ; - протокол про адміністративне правопорушення від 05.07.2024 року, серії ВАВ № 983826, згідно якого [PERSON] ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою [PERSON] ; - протокол про адміністративне правопорушення від 24.08.2024 року, серії ВАВ № 983834, згідно якого [PERSON] ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою [PERSON] . З матеріалів справи також вбачається, що відносно [PERSON] було винесено заборонені приписи та складено форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а саме: - терміновий припис від 28.09.2023 року, серії АА № 335462 про заборону [PERSON] у будь-який спосіб контактувати із [PERSON] протягом трьох діб. Оцінка ризиків вчинення домашнього насильства [PERSON] визначена за середнім рівнем (Форма оцінки від ризиків вчинення домашнього насильства 28.09.2023 року); - терміновий припис від 12.10.2023 року, серії АА № 335449 про заборону [PERSON] у будь-який спосіб контактувати із [PERSON] , зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи та входу та перебування в місці проживання постраждалої особи протягом однієї доби. Оцінка ризиків вчинення домашнього насильства [PERSON] визначена за низьким рівнем (Форма оцінки від ризиків вчинення домашнього насильства 16.09.2023 року); - терміновий припис від 05.07.2024 року, серії АА № 336256 про заборону [PERSON] у будь-який спосіб контактувати із [PERSON] протягом двох діб. Оцінка ризиків вчинення домашнього насильства [PERSON] визначена за низьким рівнем (Форма оцінки від ризиків вчинення домашнього насильства 05.07.2024 року); - терміновий припис від 24.08.2024 року, серії АА № 606648 про заборону [PERSON] у будь-який спосіб контактувати із [PERSON] протягом трьох діб. Оцінка ризиків вчинення домашнього насильства [PERSON] визначена за високим рівнем (Форма оцінки від ризиків вчинення домашнього насильства 24.08.2024 року). Таким чином, судом встановлено, що вжитими заходами відносно [PERSON] було проведено профілактичну роботу щодо недопущення вчинення ним протиправної поведінки, складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1, ч.2\~ст.173-2\~КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис. Матеріали за адміністративною справами направлено до Казанківського районного суду Миколаївської області. Відповідно до постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.11.2023 року у справі №478/1292/23 [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу, за те, що 16.09.2023 року він, знаходячись в домоволодінні [PERSON] , вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погрозами фізичною розправи над нею. Відповідно до постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.01.2024 року у справі №478/1357/23 [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу, за те, що 22.10.2023 року він, знаходячись в домоволодінні [PERSON] , вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погрозами фізичною розправи над нею. Отже, заявниця, як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки неодноразові факти звернення заявниці до органів поліції, ігнорування [PERSON] застосованих заходів впливу до нього, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявниці дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником до неї психологічного насильства. Системність протиправної поведінки підтверджує вірогідність вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо заявниці, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заявницею доведено ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. З огляду на викладене суд вважає, що наявність факту неодноразового застосування [PERSON] психологічного насильства щодо [PERSON] шляхом словесних образ та погроз, та вірогідність його продовження зумовлюють необхідність задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Відповідно до частини третьої статті 350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно із частиною 4\~статті 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Відповідно до частини другої статті 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Outcome: approved