Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

У квітні 2024 року позивачі звернулися до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Томашівської сільської територіальної громади, третя особа: Друга Фастівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якому просили визнати право власності за ними по частині за кожним на житловий будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивують тим, що після смерті їх баби [PERSON] у 2015 році відкрилась спадщина на все належне їй майно. Бабуся [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS] . Заповіт баба не складала. Тому на оформлення спадщини [PERSON] є позивачі за правом представлення першої черги, так як їх мати [PERSON] померла [INFO] , раніше за бабу. У встановлений законом строк, після смерті бабусі [PERSON] , позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Але Постановою нотаріуса Другої фастівської нотаріальної контори від 26 серпня 2023 року позивачам було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, у позивачів є необхідність у встановленні факту родинних відносин між ними та бабусею [PERSON] . У зв`язку з вище викладеним позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 30 квітня 2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. 09.05.2024 від представника Томашівської сільської ради Київської області Панчохи О., через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на той факт, що до позову не додано доказів здійснення права на спадкування позивачами, зокрема прийняття спадщини позивачами як спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , померлою [INFO] . Також в судовому порядку підлягає встановленню факт наявності родинних відносин між позивачами та спадкодавцем [PERSON] . Представник позивача вважає, що за таких обставин відсутні підстави для задоволення позову. 29.05.2024 до суду надійшла витребувана судом з Другої фастівської державної нотаріальної контори Київської області спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 25 червня 20204 року закрито підготовче провадження та призначено до судового засідання. 10 липня 2024 року від позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшла позовна заява про збільшення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, в якій вони просили визнати право власності за кожним позивачем по частині спадкового майна, а саме: житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 3,7817 га кадастровий номер 3224982400:03:005:0010 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Томашівської сільськогосподарської територіальної громади. В судове засідання сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, 12.08.2024 від відповідача Томашівської сільської ради Фастівського району через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Позивачі [PERSON] та [PERSON] 28.08.2024 до канцелярії суду подали письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Третя особа: Друга фастівська державна нотаріальна контора проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 березня 2015 року Виконавчим комітетом Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київській області (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 12 травня 1945 року (а.с.25). Позивачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] являються рідними братами, що підтверджується їх свідоцтвами про народження, де в графі мати записана [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.20,22). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] батьки позивачів [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1967 року (а.с.29). Батьки позивачів померли, батько [PERSON] [INFO] , мати [PERSON] [INFO] , що підтверджується їх копіями свідоцтв про смерть (а.с.30-31). Судом, також, встановлено факт родинних відносин між позивачами [PERSON] , [PERSON] та бабусею [PERSON] , так як у свідоцтві про народження матері позивачів [PERSON] , у графі батьки вказано: [PERSON] та [PERSON] . Хоча відповідно до інших документів прізвище, ім`я та по батькові бабусі вказано [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, укладеного 12 травня 1945 року міським органом запису актів громадянського стану Брянської області між [PERSON] та [PERSON] , остання отримала прізвище чоловіка - [PERSON] . У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Зокрема, у свідоцтві про народження матері позивачів - [PERSON] допущено ще одну помилку так, як вказано ім`я не [PERSON] , а [PERSON] (а.с.28). Хоча, у відповідності до всіх інших документів ім`я матері вказано, як [PERSON] . Згідно архівної довідки від 25 жовтня 2023 року в акті про народження по «Відділу Актів Громадянського Стану виконавчого комітету Дідовської сільської ради депутатів трудящих» Фастівського району, Київської області від 06 липня 1946 року №16 « [PERSON] » (так у документах) народилась [INFO] . Батько: « [PERSON] » (так у документах). Мати: « [PERSON] » (так у документах). Батьки за національністю українці (а.с.40). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вказано дитина - [PERSON] , [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] (а.с.42-43). Також, відповідно до листа Фастівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області в архіві відділу відсутній актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Туровна, російської федерації. Витребування документів з компетентних органів російської федерації є не можливим у зв`язку з наступним: Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року втратила силу для України з 29 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (а.с.44). Тобто, отримати свідоцтво про народження та інші дані щодо [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Туровна, російської федерації є неможливим. Зокрема, відповідно до висновку експерта від 27 березня 2024 року №056/518-а/2 записи українською мовою особового імені ВАРВАРА та [PERSON] , у документах наданих для експертизи, є ідентичними. Крім того, записи українською мовою особового імені ЛЮДМИЛА та ЛЮДМІЛА, у документах наданих для експертизи, є також ідентичними. Судом також, було встановлено, що після смерті бабусі [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 3,7817 га, розташованої на території Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] являються позивачі [PERSON] та [PERSON] по праву представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України. Відповідно до статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в передбачений законом строк звернулися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дружина (чоловік) та діти спадкодавця. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку\~ст. 76 ЦПК України\~докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Постановою №735/02-31/27 від 26.08.2023, державним нотаріусом Другої фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований на території [ADDRESS] після смерті їх баби [PERSON] , померлої [INFO] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с.17). Виходячи з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ «Про нотаріат» відмова нотаріуса є обґрунтованою. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачами. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України). У видачі свідоцтва про право на спадковий будинок нотаріусом позивачам відмовлено в зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не оформила правовстановлюючі документи на будинок. Згідно діючого до 01.01.2013 року цивільного законодавства, стаття 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникало з моменту державної реєстрації правочину. Судом встановлено, що відповідно до Акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на підставі рішення Дідовщинської сільської Ради народних депутатів від 10 травня 1982 року за № 6, [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва по [ADDRESS] (а.с.37). 24 травня 1982 року за №123 виготовлено план забудови садиби по [ADDRESS] , відведеної [PERSON] для будівництва будинку та господарських будівель на землях колгоспу ім. Леніна (а.с.36). Крім того, згідно даних Погосподарської книги Дідовщинської сільської Ради народних депутатів за господарством (особистий рахунок № [NUMBER] , книга №6) колгоспу - зареєстрована особа, [PERSON] (а.с.38). Тобто, [PERSON] на підставі Рішення Дідовщинської сільської Ради народних депутатів від 10 травня 1982 року за № 6, виділено земельну ділянку для будівництва по [ADDRESS] та нею на вказаній ділянці було побудовано будинок. Що також, підтверджено Довідкою Томашівської сільської ради №12-03/255 від 22.09.2023, в якій вказано, що згідно книги по господарського обліку будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] , [INFO] до дня смерті [INFO] (а.с.50). Та, відповідно до архівних даних КП ФМР «Фастівське БТІ», станом на 01 січня 2013 року, житловий будинок [ADDRESS] по праву приватної власності ні за ким не зареєстрований. Первинна інвентаризація була проведена 06 квітня 1990 року на ім`я [PERSON] , рік побудови будинку 1986 (а.с.59). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №504107, [PERSON] , належить земельна ділянка площею 3,7817 га, кадастровий номер 3224982400:03:005:0010, розташованої на території Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.150). Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою: свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 3К). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільовою призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.98 № 121 обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 - дня набрання чинності Інструкції. Таким чином, права, набуті у власність до 29.06.1998 з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, є такими, що набуті в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового шляху для відновлення порушеного права. Згідно зі ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати тим документа, який засвідчує його право власності. Суд,\~вважає доведеним\~той факт,\~що позивачі\~є спадкоємцями\~першої черги\~за правом\~представлення після\~смерті бабусі\~ [PERSON] ,\~тому набули\~право спадкування\~за законом\~в рівних\~частинах на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку, площею 3,7817 га кадастровий номер 3224982400:03:005:0010 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Томашівської сільської територіальної громади, але не мають правовстановлюючих документів про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ними права власності в порядку спадкування, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

Outcome: approved