Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 02.11.2018 року між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 1\~698\~000,00 грн, що на момент вчинення договору за курсом НБУ еквівалентно 60000,00 доларів США на строк до 02.11.2019 року. Проте, після отримання коштів та по сьогоднішній день відповідач позичені кошти не повернув, у зв`язку з чим сума боргу за договором позики від 02.11.2018 року становить 60\~000 доларів США, що еквівалентно на момент подання позову 2\~194\~116,00 грн. Ухвалою суду від 08.11.2022 року справу призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання. 01.12.2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 02.02.2023 року провадження у справі №686/22586/22 було зупинено за клопотанням відповідача та 18.03.2024 року поновлено для подальшого розгляду. 12.04.2024 року до суду було подано заяву про уточнення позовних вимог. 18.06.2024 року від [PERSON] надійшла заява про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не береться судом до уваги у зв`язку з відсутністю обґрунтованих підстав для її задоволення, а також враховуючи те, що сторонами по справі будь-які клопотання про залучення третіх осіб у підготовчих та судових засіданнях не заявлялися. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задоволити позов. Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого [PERSON] передає у власність, а [PERSON] приймає у власність грошові кошти в сумі 1 698 000,00 гривень (один мільйон шістсот дев`яносто вісім тисяч гривень), що на момент вчинення цього договору за курсом НБУ (100 доларів - 2820,2526 гривень) еквівалентно 60 000,00 доларів США (шістдесяти тисячам доларів США) на строк до 02.11.2019 року. Згідно п. 2 Договору вищевказану суму відповідач отримав від позивача повністю до оформлення цього договору. Місцем виконання договору визначено м. Хмельницький (п. 3 Договору позики). Факт отримання вказаних грошових коштів [PERSON] підтверджується даними договору позики від 02.11.2018 року, який містить особистий підпис відповідача. Проте, після отримання коштів та по сьогоднішній день відповідач не повернув позивачу жодних грошових коштів на погашення вказаної заборгованості. Таким чином, відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 60\~000 доларів США грн., що за офіційним курсом НБУ на дату подання позову становить 2\~194\~116,00 грн. Відповідно до вимог ч.1\~ст.12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2\~ст.14 ЦК України\~особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч підписаним [PERSON] договором позики від 02.11.2018 року, чим відповідач засвідчив отримання від позивача грошових коштів та погодився з умовами повернення заборгованості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~статті 1049 ЦК). Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Оскільки строк виконання зобов`язання за договором позики настав, відповідач [PERSON] зобов`язання за договором не виконав, а тому з нього підлягає стягненню борг за договором позики у розмірі 60\~000 доларів США. У постанові від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (провадження №14-53цс21) Великої Палати Верховного Суду встановлено, що грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18) викладено наступну правову позицію: «Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов 'язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не ії еквівалент у гривні.» Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи зазначене, суд вважає за доцільне визначити гривневий еквівалент заборгованості співвідносно до офіційного курсу Національного Банку України, що встановлено для долару США на дату подачі позовної заяви до суду. Так, курс долару США відносно гривні станом на 27.10.2022 року становив 36,5686 грн. Звідси, гривневий еквівалент суми заборгованості 60 000 доларів США становить 2\~194\~116,00 грн. (60000*36,5686). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за договором позики. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти у розмірі у розмірі 60\~000 доларів США грн., що за офіційним курсом НБУ на дату подання позову становить 2\~194\~116,00 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 12\~405,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved