Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

07.06.2024 [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] є її онуком. Його батьками є її син [PERSON] та відповідачка [PERSON] .. З дня народження онук проживає разом з її сином в [ADDRESS] . Син з 22.12.2022 року призваний до лав ЗСУ, а з 28.04.2024 служить у військовій частині [NUMBER] , яка базується на сході України. З 28.04.2024 року онук проживає разом із нею. Відповідачка 12.11.2021 року виїхала за кордон, де вийшла заміж та припинила будь-яке спілкування із сином та її онуком. [PERSON] навчається у Кирданівському ліцею. Вихованням дитини займається батько, який систематично цікавиться успіхами у навчанні, відвідує всі батьківські збори та знаходиться на постійному зв`язку з класним керівником та вчителями. Відповідачка не займається здоров`ям свого сина. Відповідно до довідки сімейного лікаря [PERSON] з`являється на прийом до сімейного лікаря разом із свєю дитиною [PERSON] , всі медичні питання з приводу дитини він вирішує самостійно. Син знаходиться на утриманні батька. Фактично відповідачка залишила дитину, не займається її вихованням та утриманням. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.05.2024, [PERSON] проживає у його сім`ї, в якій гармонійні стосунки, мають задовільні умови проживання, в наявності продукти харчування, одяг та вказано, що мати дитини участі у вихованні дитини не приймає, перебуває за кордоном понад 3 роки. Тобто відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками по відношенню до її онука. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Позивач пояснила, що відповідачка проживає за кордоном, у неї там своя сім`я. Вона мала можливість забрати дитину за кордон, але цього не зробила і син не хоче їхати до матері. Дитина їй не потрібна. Відповідач перекидає гроші для сина, але він належного піклування з боку матері не має. Вона не виконує своїх батьківських обов`язків. Представник відповідачки пояснив, що остання хотіла забрати сина до Польщі, але він не хоче їхати за кордон. Там відповідачка має свою сім`ю, але спілкується із сином по телефону. Відповідачка не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та проживання сина з батьком, позов визнає. Представник органу опіки та піклування Овруцької міської ради щодо задоволення позову покладалася на погляд суду, пояснила, що відповідачка обіцяла забрати дитину, на комісії заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. Судом було відхилено визнання відповідачем позову до заслухання думки дитини. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, думку дитини, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Дитина зареєстрована в [ADDRESS] разом із своїм батьком [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки КНП «Овруцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Овруцької амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №1, [PERSON] з`являється на прийом до сімейного лікаря разом із своєю дитиною [PERSON] , [INFO] .. Всі медичні питання з приводу дитини вирішує він самостійно (а.с. 8). Характеристика Кирданівського ліцею Овруцької міської ради на [PERSON] , учня 8 класу свідчить, що вихованням дитини займається батько, який систематично цікавиться успіхами у навчанні, відвідує всі батьківські збори та знаходиться на постійному зв`язку з класним керівником та вчителями. Мати учня на зв`язок з класним керівником протягом останніх трьох років жодного разу не виходила, не цікавиться успіхами у навчанні та дозвіллі дитини, жодних батьківських зборів не відвідала та не залишала контактів для зв`язку із нею (а.с.10). Батько дитини - [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 18.04.2024 по теперішній час (а.с.13). Згідно акту обстеження умов проживання від 27.05.2024 року, обстеження проведено за адресою: [ADDRESS] , де на даний час проживає [PERSON] .. Встановлено, що в будинку прибрано. Продукти харчування в наявності. Одягом сім`я забезпечена. Зі слів бабусі, мати дитини часті у вихованні не приймає, перебуває за кордоном понад 3 роки (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Свідок [PERSON] показав, що близько 5 років проживають із сином [PERSON] . Відповідачка зняла квартиру в м. Овруч, проживала окремо, а син залишився із ним. На вихідні син ходив до неї, потім раптово перестав ходити, причини цього йому не сказав. Восени буде 3 роки як відповідачка поїхала до Польщі, він заочно з нею розлучився, там вона створила іншу сім`ю, на скільки йому відомо проживає із поляком, народила доньку. Сина любить, але його із собою не забрала. Син навчився всього у нього. 27 квітня 2024 року він поїхав у Донецьку область, відповідачка знала, що він на війні на передовій, але сина не забрала, паспорт йому не зробила. Відповідачка приїздила на похорони, побула і поїхала. Син проводив її на автобус, а вона навіть не викликала йому таксі. Дитині треба обійми, догляд, а відповідачка цього не надає. Свідок [PERSON] показав, що дитина матір не знає. Із самого дитинства син разом із батьком. [PERSON] водив його в садок, до школи. Матір разом із дитиною він не бачив. Відповідачка працювала в магазині [PERSON] , який закрився і вона поїхала до Польщі. Дитину покинула, нічим йому не допомагала. Коли приїздила на похорон до батька, малого брала із собою. Йому нічого не дала, завезла в місто, покинула його і поїхала. Свідок [PERSON] показав, що дитина живе із батьком, відповідачка поїхала. Останній раз коли бачив її не пам`ятає. [PERSON] захотів залишитися із батьком. Дитину бачив більше із батьком ніж з матір`ю. Судом також була заслухана думка дитини [PERSON] , який вказав, що навчається в 9 класі Кирданівського ліцею, проживав з батьком. Після того як батька забрали на війну проживає із бабусею. Мати поїхала до Польщі нічого не сказавши. Спілкується з нею раз в тиждень. Мати тільки питає у нього як справи, що робив. До матері їхати не хоче. Вона надає допомоги 2000 грн. в місяць. Мати пропонувала поїхати йому в Польщу на канікули, але не приїхала. Бажає позбавити матір батьківських прав. Частиною четвертою і п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 22.08.2024 року №02-09/1801 , виконавчий комітет Овруцької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться із дитиною. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Суд бере до уваги думку дитини, відношення матері до останнього, та що відповідач не забезпечую належним чином фізичний та духовний розвиток сина, участі у його вихованні не приймає, оскільки перебуває за кордоном. Разові дзвінки по телефону не можуть свідчити про належне виконання відповідачкою батьківських обов`язків по вихованню дитини, з огляду на його вік. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити як з найкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на викладене, позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина відповідатиме інтересам останнього, а тому позов підлягає задоволенню. Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved