Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

В липні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, з тих мотивів, що між сторонами 05.09.2014 року був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач хоч і проживає з позивачем та дитиною в одному будинку, проте вже кілька років ніякої допомоги по забезпеченню дитини не надає та участі у вихованні не приймає. Домовленостей з відповідачем з приводу сплати аліментів немає. Він ніде не працює, переховується від ТЦК та СП, у суді на розгляді перебуває обвинувальний акт щодо нього за ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідач фізично здоровий, інших дітей не має, аліменти не сплачує, а отже на рівні з позивачем повинен забезпечувати дитину всім необхідним. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком, як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У зв'язку з цим, просила суд про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, та негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Ухвалою від 05 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належно. При позові подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, що підтверджено даними відстереження рекомендованого листа, з відміткою АТ "Укрпошта" про особисте вручення. Причини неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. Фіксування судового засідання технічним записом, за відсутності учасників, не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства, і прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно частин 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статтей 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтв апро народження серії [NUMBER] від 17.03.2015 року, актовий запис № 38, місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області. Шлюб між сторонами (батьками дитини) за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 14.03.2024 року, розірвано. Позивач у позові вказує, що дитина [PERSON] проживає з нею (матір'ю) та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач не виконує свій батьківський обов'язок щодо утримання дитини. Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який не працює, інших утриманців не має, та те, що відповідач працездатний, має обов'язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини, та виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Пунктом 4 частини 1 статті 161, частиною 5 статті 183 ЦПК України визначено безспірний розмір розмір аліментів на дітей, та на одну дитину становить одна чверть заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Враховуючи обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Згідно статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а згідно статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивач на підставі Закону України "Про судовий збір" була звільнена при пред'явленні позову до суду .

Outcome: approved