Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 квітня 1979 року між нею [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що здійснено актовий запис № 07 виконавчим комітетом Рингацької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після укладення шлюбу їхня сім`я стала спільно проживати за адресою [ADDRESS] , крім них, до складу сім`ї також входили їхні доньки: [PERSON] та [PERSON] . Вони, як подружжя, вели спільне домашнє господарство, мали спільний сімейний бюджет, кожний з подружжя працював та отримував заробітну плату, яку використовували на благо та утримання сім`ї, ними виховувалось 2 неповнолітніх дітей, надавали дітям належне виховання та створювали всі необхідні умови соціально - побутового характеру та призначення, забезпечували належні умови проживання, навчання та особистого розвитку. За період проживання ними було прийнято рішення придбати у спільну власність подружжя рухоме та нерухоме майно, яке в подальшому: використовувалось для соціально - побутових потреб сім`ї, відпочинку всіх членів сім`ї так і для збільшення матеріальної бази їхньої сім`ї. 06 грудня 1994 року за спільні грошові кошти подружжя ними було придбано у [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок (готовність складала 15%) за адресою: [ADDRESS] , вартістю 6 000 000 (шість мільйонів) карбованців. Після укладання договору купівлі - продажу їхня сім`я за спільні грошові кошти, власними зусиллями здійснила повне будівництво житлового будинку, господарських споруд та будівель, облаштувала прилеглу територію, встановила огорожу, придбала та завезла на територію залізну ємкість для зберігання та використання води під час будівництва, обробки прилеглих земельних ділянок та інше. Після закінчення будівництва ними, в силу правової необізнаності щодо вимог чинного законодавства України, не було проведено технічну та правову державну реєстрацію збудованого житлового будинку, господарських споруд та будівель і на момент подачі позовної заяви до суду статус вказаного нерухомого об`єкту - незавершене будівництвом будинковолодіння. Також, під час будівництва ними було отримано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1669 га. за адресою [ADDRESS] . Рішенням № 132 від 20 листопада 1998 року виконавчого комітету Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, земельну ділянку загальною площею - 0,1669 га. було виділено [PERSON] у приватну власність з цільовим призначенням для будівництво та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею - 0,0566 га.; для ведення особистого підсобного господарства, площею - 0, 1103 га. Таким чином, станом на 13 жовтня 1999 року спільним майном подружжя за адресою [ADDRESS] є незавершене будівництвом будинковолодіння, господарські будівлі і споруди; 2 (дві) земельні ділянки загальною площею 0, 1669 га.: для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарським будівель, площею - 0, 0566 га.; для ведення особистого підсобного господарства, площею - 0, 1103га. Рішенням від 06 лютого 2003 року Шевченківського районного суду м. Чернівці (справа № 2-231/2003р.) було розірвано шлюб між [PERSON] та нею, зареєстрований 29 квітня 1979 року Рингачівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, за актовим записом № 6. Питання про поділ спільного майна подружжя під час розгляду цієї справи вони не ставили, з будь-якими позовними вимогами до суду не звертались. Після розірвання шлюбу вони, як подружжя та сім`я продовжували спільно проживати за адресою [ADDRESS] , вели спільне господарство, формували та мали спільний сімейний бюджет, спільно використовували все їхнє спільне майно подружжя, виховували дітей, надавали дітям моральну та матеріальну допомогу тощо. В червні 2014 року її чоловік [PERSON] повідомив її та членів їхньої сім`ї, що він має іншу жінку, з якою бажає офіційно зареєструвати шлюб. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] , [INFO] є їх рідною донькою та як спадкоємець за законом (першої черги) звернулась до приватного нотаріуса Холоменюк О.І. Чернівецького міського нотаріального округу (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 64) та отримала копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 56210795 від 20 травня 2019 року, спадкова справа № 10/2019 (у нотаріуса), номер у спадковому реєстрі 64200556. Також їй було повідомлено, що існує також інший спадкоємець, на якого оформлено заповіт та який подав заяву до нотаріуса про відкриття спадкової справи, оформлення та видачу документів після смерті спадкодавця [PERSON] 15 жовтня 2019 року після отримання відповіді № 29-24-0.31-4452/2-19 Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області їй стало відомо про існування іншого спадкоємця, а саме про дружину її колишнього чоловіка [PERSON] , яка бажає отримати у приватну власність майно спадкодавця [PERSON] , яке має статус - спільне майно подружжя. Також їй стало відомо, що [PERSON] отримала певну технічну документацію, кадастрові номера, здійснила технічну та правову державну реєстрацію на 2 (дві) земельні ділянки саме на спадкодавця [PERSON] . Станом на подачу позову до суду вказані 2 (дві) земельні ділянки за адресою будинок [ADDRESS] отримали кадастрові номера: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею - 0,0566 га., кадастровий номер 7321087900:01:004:1654; для ведення особистого селянського господарства земельна ділянка, площею - 0,1103 га., кадастровий номер 7321087900:01:004:1655. Таким чином, саме з 16 жовтня 2019 року їй стало відомо про порушення її права, як співвласника спільного майна подружжя в розмірі 1/2 частини нерухомого майна, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , а саме: незавершене будівництво будинковолодіння з господарськими будівлями і спорудами; 2 (двох) земельних ділянок. На підставі викладеного, просить суд, ухвалити рішення, яким визнати право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів які знаходяться за адресою [ADDRESS] та складаються з: а) житловий будинок літера «Б», будівельний об`єм забудови -295, 0 м.куб.; літера «Бпд», підвал - 25, 4 кв.м., будівельний об`єм забудови 91 м. куб.; перший поверх коридор 1-1- площею 3, 4 кв.м.; гараж 1-2, площа - 25, 5 кв.м.; кухня 1-3, площа - 4, 8 кв.м.; кімната 1-4, площа - 14,6 кв.м.; кімната 1-5, площа - 16,6 кв.м.; б) господарських будівель і споруд: гараж, літера «В», площа 23.4 кв.м., будівельний об`єм забудови 70 м.куб.; вбиральня літера «Г», площа - 1,4 кв.м., будівельний об`єм забудови 2.0 м.куб.; літній душ, літера «Д», площа - 1, 2 кв.м., будівельний об`єм забудови 2, 0 м.куб.; альтанка, літера «Е», площа - 6,8 кв.м., будівельний об`єм забудови 15, 0 м.куб.; сарай, літера «З», площа - 16, 6 кв.м., будівельний об`єм забудови 46, 0 м. куб.; навіс, літера «Ж», площа - 6, 5 кв.м., будівельний об`єм забудови 18, 0 м.куб.; криниця, № 1, бетонні кільця 22 метри; вигрібна яма, № 2 бетонні кільця; огорожа № 3-6, алюмінієві листи - 20, 9 кв.м.; металеві листи - 53,4 кв.м.; сітка - 34,3 кв.м. за [PERSON] , [INFO] ; право власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею -0,0566 га., кадастровий номер 7321087900:01:004:1654 за адресою [ADDRESS] за [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак її представник, адвокат Корнієнко В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, в своїх поясненнях підтвердив факти, викладені в позові та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представниця - адвокат Кутровська Н.М. направила до суду заяву про перенесення розгляду справи. Дослідивши дане клопотання, беручи до уваги те, що [PERSON] та її представниця - адвокат Кутровська Н.М. неодноразово висловлювали свою позицію по даній справі в попередніх судових засіданнях, надали всі докази та аргументи по даній справі, для уникнення надмірного затягування судового процесу та строків розгляду справи, суд вважає за можливим провести розгляд без участі відповідачки та її представниці. При цьому в своїх поясненнях на минулих засідання, адкаот [PERSON] запеечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що спірне майно було набуто покійним [PERSON] вже після розірвання шлюбу з позивачкою. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні в своїх поясненнях підтвердила обставини, що викладені в позовній заяві та просила суд позов задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача - Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про місце та час розгляду справи. 11 жовтня 2022 року [PERSON] направила до суду клопотання про витребування доказів та призначення судово-оціночної експертизи. 27 жовтня 2022 року [PERSON] направила до суду клопотання про призначення судово-оціночної експертизи та судово-технічної експертизи. 27 жовтня 2022 року [PERSON] направила до суду заяву про уточнення позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, які знаходяться за адресою [ADDRESS] та складаються з житлового будинку літ. «Б», будівельний об`єм забудови - 295,0 м.куб.; літ. «Бпд» підвал - 25,4 кв.м., будівельний об`єм забудови 91 м. куб.; перший поверх коридор 1-1- площею 3, 4 кв.м.; гараж 1-2, площа - 25, 5 кв.м.; кухня 1-3, площа - 4,8 кв.м.; кімната 1-4, площа - 14,6 кв.м.; кімната 1-5, площа - 16,6 кв.м.; фундамент, розміром 10,10м х 9,10 м. (первинний об`єкт будівництва та об`єкт купівлі-продажу 06 грудня 1994р.); б) господарських будівель і споруд: гараж, літ. «В», площа 23.4 кв.м., будівельний об`єм забудови 70 м.куб.; вбиральня літера «Г», площа - 1,4 кв.м., будівельний об`єм забудови 2.0 м.куб.; літній душ літ. «Д», площа- 1,2 кв.м., будівельний об`єм забудови 2,0 м.куб.; альтанка літ. «Е», площа - 6,8 кв.м., будівельний об`єм забудови 15, 0 м.куб.; сарай літ. «З», площа - 16,6 кв.м., будівельний об`єм забудови 46, 0 м. куб.; навіс літ. «Ж», площа - 6,5 кв.м., будівельний об`єм забудови 18,0 м.куб.; криниця № 1, бетоні кільця 22 метри; вигрібна яма № 2 бетонні кільця; огорожа № 3-6, алюмінієві листи - 20,9 кв.м.; металеві листи - 53,4 кв.м.; сітка - 34,3 кв.м. Визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею - 0,0566 га., кадастровий номер 7321087900:01:004:1654 за адресою [ADDRESS] . 04 листопада 2022 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області призначено судово-технічну експертизу, судово-оціночну експертизу нерухомих об`єктів. Проведення судової експертизи доручено суб`єкту оціночної діяльності судовим експертам СП «Західно - Український Експертно-Консультативний Центр» (м. Чернівці, вул. вул. Головна 119). Зупинене провадження по справі на час проведення експертизи. 08 грудня 2022 року до Глибоцького районного суду надійшов лист судового експерта Ощипко О.О., в якому експерт зазначив, що в ухвалі суду про призначення експертизи, одним із питань стоїть вирішення питання з визначення вартості земельної ділянки, однак в неї відсутня необхідна кваліфікація для проведення земельно-оціночної експертизи. 12 грудня 2022 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі. 21 грудня 2022 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області надано дозвіл на залучення працівника суб`єкту оціночної діяльності СП «Західно - Український Експертно - Консультативний Центр» - оцінювача [PERSON] для вирішення питання з визначення вартості земельної ділянки, що відноситься до завдань земельно - оціночної експертизи. Зупинене провадження по справі на час проведення експертизи. 20 лютого 2023 року судовий експерт [PERSON] направила до суду листа, в якому вказала, що [PERSON] не надала доступ експерту до об`єктів дослідження, про що експертом в присутності [PERSON] та [PERSON] було складено акт по факту недопущення експерта на територію та в приміщення об`єкта дослідження (будинковолодіння [ADDRESS] ). 22 лютого 2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі. 06 березня 2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області зобов`язано відповідачку [PERSON] надати безперешкодний доступ експерта СП «Західно-Українського експертно-консультативного центру» Ощипко О.О. до об`єктів дослідження - земельної ділянки кадастровий номер 7321087900:01:004:1654 з розташованими в її межах будівлями та спорудами розташованими по [ADDRESS] . Роз`яснено відповідачу, що за невиконання ухвали суду, передбачена кримінальна відповідальність (ст. 382 КК України). Зупинене провадження по справі на час проведення експертизи. 24 квітня 2023 року судовий експерт [PERSON] направила до суду листа, в якому вказала, що при спробі провести огляд об`єктів дослідження будинковолодіння [ADDRESS] виник конфлікт між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в результаті чого була викликана поліції, що унеможливило проведення огляду об`єктів дослідження. 25 квітня 2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі. 11 травня 2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області зобов`язано відповідачку [PERSON] та її представника [PERSON] виконати п. 3 резолютивної частини ухвали Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2022 року про призначення судом по справі судово - технічної експертизи, судово-оціночної експертизи нерухомих об`єктів, зокрема надати вільний доступ суб`єкту оціночної діяльності (судовим експертам) та позивачу [PERSON] , представнику позивача адвокату Корнієнко В.М. до об`єктів дослідження для проведення судової експертизи. Повторно роз`яснено відповідачу, що за невиконання ухвали суду, передбачена кримінальна відповідальність (ст. 382 КК України). Зупинене провадження по справі на час проведення експертизи. 22 червня 2023 року судовий експерт [PERSON] направила до суду листа, в якому вказала, що прибувши на місце розташування об`єкту дослідження, здійснила спробу потрапити на територію об`єкту дослідження, в присутності [PERSON] та [PERSON] , проте на стук у ворота ніхто не відповів, за результатами чого експерт здійснила телефонний дзвінок представнику відповідача - [PERSON] , яка відповіла, що не має можливості бути присутньою при обстежені об`єкту дослідження, а особа яку вона представляє не змогла відпроситися на вказаний час з роботи, при цьому адвокатом Корнієнко В.М. було здійснено відео фіксацію телефонної розмови. В зв`язку з неодноразовим недопущенням експерта до об`єкта дослідження, експертиза призначена ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04.11.2022 року залишається без виконання, а матеріали повертаються до суду. 30 червня 2023 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області стягнуто з [PERSON] в дохід державного бюджету штраф у сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. 05 липня 2023 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області направлено справу до експертної установи для проведення судово-технічної та судово-оціночної експертизи на підставі ухвали суду від 04 листопада 2022 року. 12 квітня 2024 року до Глибоцького районного суду Чернівецької області надійшов висновок експерта №258 за результатами проведення судової інженерно-технічної (оціночно-будівельної, будівельно-технічної та оціночно-земельної) експертизи. 15 квітня 2024 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області поновлено провадження по даній справі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти, визначив наступний зміст правовідносин та визначив наступні правові норми, що їх регулюють. Судом встановлено, що 29 квітня 1979 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб. 06 грудня 1994 року [PERSON] було придбано у [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок (готовність складала 15%) за адресою: [ADDRESS] , вартістю 6 000 000 (шість мільйонів) карбованців. Рішенням № 132 від 20 листопада 1998 року виконавчого комітету Чагорської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області земельну ділянку загальною площею - 0,1669 га. було виділено [PERSON] у приватну власність з цільовим призначенням: - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею - 0,0566га.; - для ведення особистого підсобного господарства, площею - 0, 1103 га. 13 жовтня 1999 року [PERSON] було отримано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1669 га. за адресою [ADDRESS] . Рішенням від 06 лютого 2003 року Шевченківського районного суду м. Чернівці (справа № 2-231/2003р.) було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 квітня 1979 року, Рингачівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, за актовим записом № 6. [INFO] [PERSON] помер в м. Чернівці Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] є рідною донькою спадкодавця [PERSON] та позивачки [PERSON] . Як спадкоємець за законом першої черги звернулась до приватного нотаріуса Холоменюк Олени Ігорівни Чернівецького міського нотаріального округу (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 64) та отримала копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56210795 від 20 травня 2019 року, спадкова справа № 10/2019 (у нотаріуса), номер у Спадковому реєстрі 64200556. 15 жовтня 2019 року [PERSON] отримала відповідь № 29-24-0.31-4452/2-19 Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про те, що [PERSON] бажає отримати у приватну власність майно спадкодавця [PERSON] . Також судом встановлено, що 17 березня 2003 року було зареєстровано розірвання шлюбу між позивачкою [PERSON] та [PERSON] . 28 жовтня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Згідно заповіту від 25 січня 2017 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. та зареєстрованого за № 270, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] . Як вбачається із спадкової справи № 10/2019 із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися: третя особа [PERSON] - 20 травня 2016 року та [PERSON] - [INFO] . Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Також, як визначено ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.368 ЦК України майно набуте в результаті спільної праці, та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3- 18гс11 ухвалив Постанову, в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 Цивільного кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Така ж правова позиція викладена і в пункті 37 Постанови Вищою спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Відповідно до вимог ст. 331 ч.3 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Тому, до завершення будівництва житлового будинку, та (або) до прийняття його в експлуатацію та (або) до реєстрації права власності на цього житлового будинку як нерухомого майна юридично не існує, натомість в якості об`єктів цивільних прав, щодо яких можливо вирішити спір, існують лише будівельні матеріали, обладнання та утворені ними конструктивні елементи. Як вбачається із довідки Чернівецького КОБТІ № 1050 від 23 травня 2019 року та витягу з ДРРПНМ від 21 грудня 2020 року право власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться за адресою [ADDRESS] , не зареєстровані. Вище вказані обставини встановленні в рішенні Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2021 року у справі №715/1461/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача: [PERSON] , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк Олена Ігорівна про визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна. Дане рішення набрало законної сили 22.05.2021 року. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на території домогосподарства знаходиться: житловий будинок літ. «Б» збудований в 1994 році, підвал літ. «Б/пд» збудований в 1994 році, гараж літ. «В» збудований в 2019 році, вбиральна літ. «Г» збудована в 2015 році, літній душ літ. «Д» збудований в 2015 році, альтанка літ. «Е» збудована в 2015 році, сарай літ. «З» збудований в 2015 році, навіс літ. «Ж» збудований в 2015 році, криниця №1, вигрібна яма №2, огорожа №3-6. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.1979 року по 06.02.2003 рік, шлюбу був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці (справа № 2-231/2003р.). 28 жовтня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . В даному випадку, [PERSON] може претендувати на майно набуте саме за час шлюбу з [PERSON] , а саме за період з 1979 року по 2003 рік, тому позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які знаходяться за адресою [ADDRESS] підлягають задоволенню тільки в частині об`єктів, які були побудовані за час шлюбу. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею - 0, 0566 га., кадастровий номер 7321087900:01:004:1654 за адресою [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] та визнання право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства земельна ділянка, площею, - 0,1103 га., кадастровий номер 7321087900:01:004:1655 за адресою [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Зверненням до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За змістом ч.1 та 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] приватизував оспорювану земельну ділянку площею 0,1669 га., 13 жовтня 1999 року, про що, видано відповідний державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №021533 на підставі рішення №132 від 20.11.1998 року виконкому Чагорської сільської ради народних депутатів. Право на приватизацію земельних ділянок на той час регулювалося Декретом КМУ «Про приватизацію земельних ділянок», ст.ст. 22,23 ЗК України (в редакції 1992 року). Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18); від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18) і від 12 серпня 2020 року в справі № 626/4/17-ц (провадження № 61-29004 св 18). У зв`язку з тим, що дані земельні ділянки були приватизовані в 1999 році, на них відсутні зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства об`єкти нерухомого майна, тому дані земельні ділянки були особистою приватною власністю [PERSON] , а не спільною власністю подружжя і тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial