Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. У квітні 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 21 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №5100652, за умовами якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 16000 гривень 00 копійок строком на 30 днів. Оскільки [PERSON] не виконала свої зобов`язання за умовами договору відбулась автопролонгація кредиту на 90 днів. Також сторони домовились про те, що за користування кредитними коштами нараховується стандартна процентна ставка в розмірі 1,90 % в день в межах строку кредиту, а також у межах нового строку кредиту у разі пролонгації, тобто ще на 90 днів. 16 серпня 2022 року відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 50 гривень 00 копійок. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу №18.04/23-Ф, за яким було відступлено право вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі і до [PERSON] . Однак відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №5100652 від 21 листопада 2021 року. Так, станом на дату відступлення прав вимоги у відповідача утворився борг в розмірі 36926 гривень 00 копійок, який складається з: боргу по тілу кредиту в розмірі 16000 гривень 00 копійок; боргу за процентами в розмірі 20926 гривень 00 копійок. Тому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить стягнути з відповідача борг за договором про надання споживчого кредиту №5100652 від 21 листопада 2021 року в розмірі 36926 гривень 00 копійок. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 квітня 2024 року (а.с.151) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 2 травня 2024 року (а.с.154) було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 3 вересня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідача. Представник позивача Городніщева Є.О. у тексті позову просила розглянути справу у її відсутності. [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, була належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.157, 160, 163, 167). 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 21 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №5100652 (а.с.19-28), за умовами якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 16000 гривень 00 копійок строком на 30 днів. Вказаний договір був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству. Згідно з п.1.5. договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідно до п.3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з п.3.3 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. За положеннями п.4.1 договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2. (п. 4.2.1.-4.2.4.) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п. 4.3 (п.4.3.1. 4.3.4.) договору. Відповідно до п.4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Згідно з п.4.3.2 споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку, передбаченому п. 4.2 договору. Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п. 4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п. 4.3 договору - письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим ст.207 ЦК України до письмової форми правочину. TOB «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 16000 гривень 00 копійок. Вказана обставина підтверджується відповіддю з банку (а.с.14), листом ТОВ «ФК «Котнрактовий дім» №2635 від 4 травня 2023 року (а.с.62-65). 16 серпня 2022 року відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 50 гривень 00 копійок. Відповідно до п.5.1 договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором споживчого кредиту або договори факторингу з будь-якою особою без окремої згоди [PERSON] 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу №18.04/23-Ф (а.с.98-106), предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, а також складено акт прийому-передачі реєстру боржників від 18 квітня 2023 року (а.с.107). Згідно з витягом з Реєстру (боржників) від 18 квітня 2023 року до вказаного договору (а.с.40), до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №5100652, укладеним між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна», в розмірі 36926 гривень 00 копійок, який складається з: боргу по тілу кредиту в розмірі 16000 гривень 00 копійок; боргу за процентами в розмірі 20926 гривень 00 копійок. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] уклала договір про надання споживчого кредиту №5100652 з ТОВ «Авентус Україна» та отримала на банківську картку кредитні кошти в розмірі 16000 гривень. Як вбачається з розділу 5.11 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» (а.с.69-84) саме споживач обирає бажані умови кредитування, в тому числі суму та строк кредитування, а також реєструє банківський рахунок / платіжну картку для перерахування коштів. Споживач має право відмовитись від укладання договору, однак у разі готовності прийняти пропозицію ТОВ «Авентус Україна» натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду, після чого споживач вводить одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, направлений йому товариством. Договір про надання про надання споживчого кредиту №5100652 підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між сторонами не був би укладений. Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надав жодних доказів на спростування того, що він не укладав означений договір, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор і не надавав ТОВ «Авентус Україна» дані банківської картки, на яку були зараховані кошти. Тому у нього виник борг в розмірі 36926 гривень 00 копійок, який складається з: боргу по тілу кредиту в розмірі 16000 гривень 00 копійок; боргу за процентами в розмірі 20926 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.123-149). Аналіз договору факторингу №18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року, акта прийому-передачі реєстру боржників від 18 квітня 2023 року та реєстру (боржників) від 18 квітня 2023 року до вказаного договору свідчить про те, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитодавця за договором про надання споживчого кредиту №5100652, укладеним відповідачем з ТОВ «Авентус Україна». У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно погасила борг за вказаним договором. З огляду на це суд висновує, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» належить стягнути борг за договором про надання споживчого кредиту №5100652 від 21 листопада 2021 року в загальному розмірі 36926 гривень 00 копійок. 6. Розподіл судових витрат. а. щодо судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією від 10 квітня 2024 року (а.с.150). Пред`явлений позов задоволений повністю. З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок. б. щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у постанові від 1 вересня 2021 року у справі №178/1522/18 звернув увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19, від 3 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18. Тобто вказана судова практика є незмінною. 28 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О. був укладений договір на надання правничої допомоги №28/03-2024 (а.с.86-88). Відповідно до звіту про надання правової допомоги за вказаним договором від 5 квітня 2024 року (а.с.31) адвокат Городніщева Є.О. надала товариству такі послуги: збір та аналіз доказів та документів для подання позовної заяви про стягнення боргу за кредитним договором, складення позовної заяви та подання її до суду, вартість послуг 10000 гривень 00 копійок. З рахунку на оплату від 5 квітня 2024 року (а.с.39) вбачається, що адвокат Городніщева Є.О. сформувала рахунок на підставі договору на надання правничої допомоги №28/03-2024 від 28 березня 2024 року на оплату послуг позивачем у розмірі 10000 гривень 00 копійок. З огляду на це суд висновує про те, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень 00 копійок.

Outcome: approved