Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

10.06.2024 р. представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2000 р., мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з вересня 2023 року, сумісне життя не склалося, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За позовом представник позивача просить розірвати шлюб, укладений між сторонами. Ухвалою від 20.06.2024 р. відкрито провадження у справі, призначено її розгляд 17.07.2024 р. у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.07.2024 р. розгляд справи було відкладено на 26.08.2024 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та без участі позивача, позов підтримує. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджуються з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд розглянув справу без участі відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. З письмових доказів встановлено судом, що між сторонами 04 листопада 2000 року укладено шлюб (а.с.10). Позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 13). Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вирішуючи спір, суд встановив, що шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, та дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved