Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

В липні 2024 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони в зареєстрованому шлюбі перебувають з 26 жовтня 2010 року. Позивачки вказує, що під час перебування у шлюбі у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Подружнє життя сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з 2023 року, сторони проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, проти примирення позивачка заперечує. Враховуючи вищенаведене, просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в поданій позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою представниці позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області 18 квітня 2013 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 жовтня 2010 року, про що складено відповідний актовий запис №74, місце державної реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області 31 жовтня 2013 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області 13 грудня 2014 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, шлюбні відносини між ними припинено. Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, відповідач у встановленому законом порядку проти заявленої позовної вимоги про розірвання шлюбу не заперечив. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56\~СК України суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.2ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню, з відповідача на користь позивачки сума сплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі ст.ст.24,56,110,112,113 СК України,

Outcome: approved