Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

01.04.2024 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» 450 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов1язкових платежів. В обґрунтування позову зазначено, що з 17.07.1984 року по 04.08.2023 рік працював на підприємстві відповідача з повним робочим днем у шкідливих умовах праці. Внаслідок порушення відповідачем норм охорони праці, який не створив безпечних умов праці ним отримано професійне захворювання, первинно встановлено 60 % втрати працездатності (30% - віброхвороба, 15% - ХОЗЛ, 5%- туговухість) безстроково та встановлено третю групу інвалідності безстроково з причини професійного захворювання, визначено потребу медикаментозного лікування, забезпечення лікарськими засобами, санітарно-курортне лікування один раз на три роки, тобто вважає, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 450 000 грн. 02.04.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 15.04.2024 року представник відповідача через «Електронний суд» надала до суду\~відзив,\~в якому просила в задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на\~те, що Позивач не надав доказів, які б підтверджували перенесення ним стресових, агресивних і других негативних проявів стану здоров`я, та в матеріалах справи відсутні звернення позивача до лікаря-психіатра, тобто не доведений факт спричинення моральних страждань, душевних переживань. При цьому Позивач проходив обов`язкові щорічні профілактичні медичні огляди, визнавався придатним до роботи. Відповідачем добросовісно виконувався обов`язок щодо виявлення професійних захворювань на ранніх стадіях з метою виведення працівника із шкідливих умов. Укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до статті 29 Кодексу законів про працю України\~був повідомлений і ознайомлений під розпис про його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і\~компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавств і колективного договору. Крім того зазначила, що розмір моральної шкоди, заявлений Позивачам, на її думку, є значно завищеним та таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчого обґрунтування підстав та розміру відшкодування; а питання стягувати чи ні податку, на її переконання, повинно врегульовуватися не рішенням суду, яким визначається моральна шкода, а діючим на час виконання рішення суду законодавства. Згідно ст.\~279\~ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що з 17.07.1984 року по 04.08.2023 рік [PERSON] працював помічником машиніста, машиністом тепловозу на вивезенні гірничої маси із кар`єру в залізничному цеху 3-4 служби рухомого складу управління залізничного транспорту ПрАТ «ЦГЗК на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці ( а.с. 8-9). Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 388784, виданої 06.03.2024 року [PERSON] первинно встановлена ІІІ група інвалідності безстроково в зв`язку з професійним захворюванням, протипоказана робота в умовах дії загальної вібрації, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, шуму, пилу (а.с.22). \~ \~ \~ \~ Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №138270 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60 % працездатності (30% - віброхвороба, 15% - ХОЗЛ, 5%- туговухість) безтерміново, потреба у медичній та соціальній допомозі, забезпечення лікарськими засобами лікування в стаціонарі, санітарно-курортне лікування, огляд один раз на три роки (а.с.22). 01.02.2024 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) відносно [PERSON] : 1. Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом та частими акроангіоспазмами, ускладненим гіпертонічною хворобою, у поєднанні з полірадикулонейропатією на шийному (с5,С6,С7) та попереково-крижовому (L5, S1) рівнях з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях. 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. 3. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня ( з легким зниженням слуху). Згідно акту розслідування причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 1 дБ перевищував допустимий рівень та складав 60дБ при гранично допустимому 59 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації». Хімічні фактори: концентрація кремнію діоксину кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала ГДК в 2,25 -2,3 разів (4,5-4,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) відповідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 №1596. Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму на 6-7 дБА перевищував гранично-допустимий рівень (86-87 дБА при ГДР 80 дБА) згідно ДСН 3.3.6037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». Хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: Працюючи у залізничному цеху Петрівського кар`єру служби рухомого складу управління залізничного транспорту помічником машиніста та машиністом тепловоза на вивезенні гірничої маси із кар`єру, керував тепловозом при перевезенні гірничої маси з кар`єру, утримував тепловоз у справному стані, в кабіні машиніста тепловоза спостерігав за станом рухомого складу, колії, положенням стрілок. Через конструктивні недоліки тепловоза, підпадав під вплив підвищеного рівня загальної вібрації, яка виникає під час роботи дизель-генераторного обладнання тепловозу. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку корисних копалин, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених концентрацій пилу переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони та шуму. Загальна оцінка шкідливих умов праці: відноситься до 3 класу 2 ступеня (шкідливі) (а.с.18-21). У зв`язку із професійним захворюванням [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками (а.с.25-31). Частиною 4 ст.\~43\~Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Ст.\~4\~Закону України\~«Про охорону\~праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1, п.1ч.2, ч.3-5ст.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування від\~нещасного випадку\~на виробництві\~та професійного\~захворювання,\~які спричинили\~втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено. Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 60 % та встановлення ІІІ групу інвалідності безстроково, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 450 000 грн., враховує період роботи позивача на підприємства відповідача, який становить 39 років, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу встановлений у 60%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності безстроково; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 300 000 грн., в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю. Оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання чинним законодавством не передбачено (постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21), тому зазначена сума відшкодування підлягає стягненню з відповідача без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в сумі 3000,00 грн. За таких підстав, позов підлягає частковому задоволенню. З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial