Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті, залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 24.09.1980 року, виданого головою Кілійського виконкому вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Разом з тим, за життя спадкодавець склала на ім`я позивача заповіт від 20.01.1980 року, який посвідчено Державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 159, яким заповіла позивачу все своє майно. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу, складеного 05.04.2024 року Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації», вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , складається з: літ. «А1» - житлового будинку (загальною площею 40,8 кв. м., житловою площею 26,5 кв.м.), № 1-4 надвірні споруди. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] - житлового будинку по [ADDRESS] , складається з: літ. «А1» - житлового будинку (загальною площею 40,8 кв. м., житловою площею 26,5 кв.м.), № 1-4 надвірні споруди, як голові колгоспного двору. -визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , складається з: літ. «А1» - житлового будинку (загальною площею 40,8 кв. м., житловою площею 26,5 кв.м.), № 1-4 надвірні споруди, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Представник Кілійської міської ради, в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін та у зв`язку з визнанням відповідачем позову, ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 24.09.1980 року, виданого Головою Кілійського міськвиконкому вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , /а. с. 14/. Згідно довідки № 322, виданої 16.04.2024 року Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , /а. с. 7/. Відповідно до заповіту від 20.01.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, яке на день її смерті буде їй належати, заповіла [PERSON] , /а. с. 8/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.10.1993 року [INFO] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 266 від 25.10.1993 року, /а. с. 10/. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складеного 05.04.2024 року Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації», вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , складається з: літ. «А1» - житлового будинку (загальною площею 40,8 кв. м., житловою площею 26,5 кв.м.), № 1-4 надвірні споруди, /а.с. 11-13/. Згідно повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 833/01-16 від 15.07.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77559432 від 05.07.2024 року. Та згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77559443 від 05.07.2024 року вбачається, що заповіт за номером в реєстрі нотаріальних дій №159 та номером у Спадковому реєстрі 2329465, датою посвідчення 20.01.1981 року, заповідачем якого є [PERSON] чинний. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] - житлового будинку по [ADDRESS] , складається з: літ. «А1» - житлового будинку (загальною площею 40,8 кв. м., житловою площею 26,5 кв.м.), № 1-4 надвірні споруди, як голові колгоспного двору. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особа, визначені в заповіті Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~- спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК\~України,\~судове\~рішення\~повинно ґрунтуватися\~на\~засадах верховенства\~права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом відповідно\~до\~норм матеріального\~права\~із\~дотриманням норм\~процесуального\~права. Судове\~рішення має\~відповідати\~завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному\~цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні\~норми\~права до\~спірних\~правовідносин\~суд враховує\~висновки\~щодо застосування\~відповідних\~норм права,\~викладені\~в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач, будучи єдиним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] , не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту\~ в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

Outcome: approved