Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Макаренко Олександр Миколайович, звернувся до суду з позовом до Гуляйпільської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,92 га, кадастровий № 2321883000:05:004:0043 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (нині територія Гуляйпільської територіальної громади Пологівського району). Земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЗП № 002194, виданого 07.02.2003. Своєю спадщиною [PERSON] розпорядився ще за життя, склавши про це заповіт, посвідчений 21.08.2013 приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О., за яким заповів позивачеві вказану вище земельну ділянку. Позивач проживає в м. Гуляйполі Пологівського району, що відноситься до зони активних бойових дій. На початку 2024 року військовими, які дислокувалися в м. Гуляйполі та перебували в житлі де, мешкав раніше [PERSON] , було знайдено та передано позивачеві документи на його, а саме заповіт. З того моменту він дізнався про його існування та одразу ж звернувся до органів РАЦС задля отримання свідоцтва про смерть [PERSON] та до приватного нотаріуса Дмитрієвой Наталії Павлівни із заявою про прийняття спадщини й отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено через пропуск терміну для подачі таких заяв. У зв`язку з вищевикладеним, позивачем пропущено строк на прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Відтак, він просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Від представника позивача - адвоката Макаренка О.М., надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від представника Гуляйпільської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши наявні письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 22, 60-зворотний бік). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,92 га, кадастровий № 2321883000:05:004:0043 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (нині територія Гуляйпільської територіальної громади Пологівського району). Земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЗП № 002194, виданого 07.02.2003, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 363490124 від 27.01.2024 (а.с. 10-11). Своєю спадщиною [PERSON] розпорядився ще за життя, склавши про це заповіт, посвідчений 21.08.2013 приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О., за яким заповів позивачеві вказану вище земельну ділянку (а.с. 21, 61). Позивач проживає в м. Гуляйполі Пологівського району, що відноситься до зони активних бойових дій. На початку 2024 року військовими, які дислокувалися в м. Гуляйполі та перебували в житлі де, мешкав раніше [PERSON] , було знайдено та передано позивачеві документи на його, а саме заповіт. З того моменту він дізнався про його існування та одразу ж звернувся до органів РАЦС задля отримання свідоцтва про смерть [PERSON] та до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвой Н.П. із заявою про прийняття спадщини й отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено через пропуск терміну для подачі таких заяв. Підтвердженням даних фактів є відкрита спадкова справа за № 13/2024 після померлого [PERSON] , надана суду на виконання вимог ухвали від 07.05.2024 (а.с. 60-72). Відтак, позивачем наразі пропущений строк для прийняття спадщини. Вирішити проблему, що постала перед ним, в позасудовому порядку він не може. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.07.2021 в рамках справи № 405/7058/19. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). З огляду на долучені та досліджені документи, враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан, що існує і на момент розгляду даної цивільної справи, а також те, що про існування заповіту позивач не був обізнаний, суд доходить вмотивованого висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та документально підтвердженими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved