Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

21.06.2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] із [PERSON] , [INFO] , з липня 2015 року понад п`ять років, до дня відкриття спадщини-день смерті [PERSON] [INFO] . 28.06.2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надано позовну заяву в новій редакції в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю сім`єю [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] із [PERSON] , [INFO] , з липня 2015 року понад п`ять років, до дня відкриття спадщини-день смерті [PERSON] [INFO] та визнанння за [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [INFO] , як спадкоємцем четвертої черги: Квартиру [ADDRESS] , Гараж № [NUMBER] літ. А загальною площею 19,2 кв.м., підвал літ. Апд. Загальною площею 18,8 кв.м., розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, Автогаражний кооператив «Прогрес» . Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що [PERSON] (далі - Позивач), [INFO] , з липня 2015 року постійно проживав однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , мав із померлими єдиний побут, спільний бюджет, доглядав їх, купляв ліки, доглядав їх після хвороб. Ще за життя подружжя [PERSON] визнавали та приймали його як племінника. Перебуває в зареєстрованому шлюбі, проте з дружиною не проживає. Спроби налагодити сімейне життя не призвели до укріплення сім`ї та залишились марними. Позивач був дальнім родичем сім`ї та близьким духовно до неї, працював у них з юності та переїхав жити до них у 2015 році, коли подружжя почало хворіти. Подружжя [PERSON] визнавало його племінником та зазначало про це всім сусідам. Він піклувався про Кордитів та проживав саме як одна сім`я, а не просто тому, що вони потребували допомоги. Факт спільного проживання підтверджується актом проживання від 25.12.2023 р. Крім того, [PERSON] постійно хворіла, та Позивач весь час лікував її, купляв в 2021 році фіксатори для її суглобу вартістю 81 620,00 грн., що підтверджується відповідними документами. Після смерті чоловіка [PERSON] . Позивач здійснив його під захоронення до інших своїх родичів. Встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю необхідно позивачу для оформлення спадкового майна. Ухвалою від 01.07.2024 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання та витребувані докази. 05.08.2024 до суду надійшла копія спадкової справи від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Власової С.Я. 25.07.2024 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] (далі - Позивач), [INFO] , з липня 2015 року постійно проживав однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , мав із померлими єдиний побут, спільний бюджет, доглядав їх, купляв ліки, доглядав їх після хвороб. Ще за життя подружжя [PERSON] визнавали та приймали його як племінника. Перебуває в зареєстрованому шлюбі, проте з дружиною не проживає. Спроби налагодити сімейне життя не призвели до укріплення сім`ї та залишились марними. Позивач був дальнім родичем сім`ї та близьким духовно до неї, працював у них з юності та переїхав жити до них у 2015 році, коли подружжя почало хворіти. Подружжя [PERSON] визнавало його племінником та зазначало про це всім сусідам. Він піклувався про Кордитів та проживав саме як одна сім`я, а не просто тому, що вони потребували допомоги. Факт спільного проживання підтверджується актом проживання від 25.12.2023 р. Крім того, [PERSON] постійно хворіла, та Позивач весь час лікував її, купляв в 2021 році фіксатори для її суглобу вартістю 81 620,00 грн., що підтверджується відповідними документами. Після смерті чоловіка [PERSON] . Позивач здійснив його під захоронення до інших своїх родичів. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з наступного майна: -Квартири [ADDRESS] , -Гаражу [NUMBER] літ. А загальною площею 19,2 кв.м., підвал літ. Апд. Загальною площею 18,8 кв.м., розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, Автогаражний кооператив «Прогрес» . Позивачем у приватного нотаріуса Власової Світлани Яківни ( [ADDRESS] ) заведену спадкову справу №72071824 (8/2024) після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно із пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 п. 3гл.10 р.II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті [INFO] за адресою: . [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів, та допиту свідків, а саме свідка [PERSON] , який в судовому засіданні повідомив, що він є сусідом [PERSON] , мешкають на одному поверсі, майже щодня він бачив [PERSON] із подружжям [PERSON], а в подальшому після смерті [PERSON] з [PERSON] , крім того повідомив, що [PERSON] щоранку виходив з квартири разом з [PERSON] . [PERSON] завжди називала [PERSON] племінником. Допитана в якості свідка [PERSON] , суду повідомила, що є другом сім`ї Войцеховських, їй відомо, що [PERSON] проживав, як племінник з родиною [PERSON], вели спільний побут, доглядав її коли вона хворіла. Метою встановлення факту спільного постійного проживання без реєстрації заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Щодо позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] то суд зазначає таке. Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 1258 Цивільного кодексу України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З наведеного слідує, що позивач [PERSON] на час смерті її [PERSON] проживала разом з ним за адресою: . [ADDRESS] . Доказів відмови його від прийняття спадщини матеріали справи не містять. Доказів наявності інших спадкоємців, зокрема першої черги матеріали справи не містять. Відтак, [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] . Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, з огляду на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право власності на спадщину у порядку спадкування після смерті [PERSON] , позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved