Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 05 серпня 2024 року надійшла вищезазначена позовна заява про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я (а.с. 1-7). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 05 серпня 2024 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 06 серпня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 46,47). На виконання вимог ст.178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 28 серпня 2024 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. Сторони в судове засідання не викликались. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Представник позивача зазначає, що позивач з 25.07.1980 по 01.12.1988 року та з 12.07.1989 по 15.07.2020року перебувала в трудових відносинах з комбінатом «Криворіжсталь»,з Криворізьким металургійним комбінатом «Киворіжсталь», з ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Киворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», з ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником яких на даний час являється Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг». 15.07.2020 року Позивача звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Під час виконання трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, Позивач підпадала під вплив на її організм шкідливих факторів виробничого середовища таких як пил, важка фізична праця та несприятливий мікроклімат. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці та недосконалістю технологічних процесів, Позивачем отримано 2 хронічні професійні захворювання: «радикулопатіяпопереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня)» (надалі радикулопатія); «сидеросилікозпершої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. Легенева недостатність першого- другого ступеня» (надалі ХОЗЛ). Вищезазначені факти підтверджуються Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.04.2024 року (далі акт Форми П-4), а також відомостями внесеними до трудової книжки позивача. У зв`язку із заподіянням зазначеної шкоди здоров`ю, 25.06.2024року Позивач вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК). За результатами даного огляду Позивачу БЕЗСТРОКОВО встановлено ІІІ групу інвалідності тавизначено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60%, з яких 45% - внаслідок радикулопатії та 20 % - внаслідоксидеросилікозу. Внаслідок вказаних хронічних професійними захворюваннями та частковою втратою професійної працездатності, порушено звичний спосіб життя Позивача. Позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, систематично турбує кашель з утрудненим віділенням слизового харкотиння, як в денний так і в нічний час, що порушує сон Позивача та позбавляє її можливості нормально відпочивати, призводить до важкості у грудній клітині, призводить до головного болю, запаморочення, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги Позивача в денний час. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. Просить у відшкодування моральної шкоди стягнути на її користь з відповідача ПАТ «АМКР» 454 200 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що будь-яких порушень законодавства про працю та охорону праці відносно позивача з боку підприємства, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, відповідач не вчиняв. Позивач будучи ознайомлений з наявністю шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, та усвідомлюючи їх можливий негативний вплив на здоров`я, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці. Крім того, позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що б вказували на те, що він дійсно зазнає моральних страждань. Крім того, не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, могли б призвести до виникнення професійного захворювання. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] з 25.07.1980 по 01.12.1988 року та з 12.07.1989 по 15.07.2020року перебувала в трудових відносинах з комбінатом «Криворіжсталь»,з Криворізьким металургійним комбінатом «Киворіжсталь», з ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Киворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», з ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що підтверджується копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] (а.с.29-36). Як вбачається з трудової книжки, позивач 15.07.2020 року звільнена з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.36). За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав два хронічних професійних захворювань, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 22 квітня 2024 року. Пунктом 14 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 22 квітня 2024 року затвердженого начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: «радикулопатіяпопереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня)» (надалі радикулопатія); «сидеросилікозпершої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. Легенева недостатність першого- другого ступеня» (надалі ХОЗЛ). Згідно П.17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи машиністом крана металургійного виробництва мартенівського цеха ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 12.07.1989 по 15.07.2020 [PERSON] керувала краном при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт у мартенівському цеху. Під час виконання своїх трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори такі як важкість праці та пил. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання (отруєння) є: Важкість праці: робоча поза: незручна становила 50% при нормативному значенні 25%; нахили тулуба (вимушені, більше 300), кількість за зміну: 120 разів за зміну при нормативному значенні 51-100разів за зміну. Пил: концентрація аерозолю переважно фібро генної дії становила 6,6 мг/м3 , при нормативному значенні 6,0 мг/м3 . Пунктом 12 Акту встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 31 роки 03 місяці з них 31 рік в умовах впливу шкідливих факторів (а.с.14). Пунктом 15 Акту встановлено, що раніше у позивача не було виявлено хронічного професійного захворювання (а.с.15). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 25 червня 2024 року серія 12 ААА № 130008 позивачу первинно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, з яких: 45% - радикулопатія, 15% - сидеросилікозу (а.с.8-11). Згідно довідки Медико-соцальної експертної комісії від 25 червня 2024 року серія 12 ААГ № 573644 позивачу первинно безтерміново встановлено третю групу інвалідності (а.с.8-11). Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою № 714/210 із медичної карти стаціонарного хворого та випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1488/359, а також медичним висновком від 14.03.2024 року №420 (а.с.17-27). Відповідно до медичного висновку №420 від 14.03.2024р. позивач скаржиться на постійний біль та обмеження об`єму рухів у п/прижовому і шийному відділах хребта з іррадіацією в праву руку та ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьовихі колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих, задишку при фізичному навантаженні, кашель з утрудненим виділенням слизового харкотиння, важкість у грудях, періодичний головний біль, запаморочення (а.с.17-18). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходилась в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153\~КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173КЗпП\~України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1КЗпП\~України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22 Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України\~«Про охорону\~праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995року\~№4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1КЗпП\~України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168ЦК\~України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві аргументи, що відсутній причино наслідковий зв`язок між роботою позивача на підприємстві відповідача та отримання позивачем професійного захворюванням ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з огляду на наступне. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві Відповідача, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Акт форми П-4, складений за фактом отримання Позивачем професійного захворювання підприємством Відповідача не оскаржувався і цим Актом форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 22.04.2024 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача (пункт 18 Акту). Суд бере до уваги оцінку умов праці [PERSON] , а саме п. 13 Акту де зазначено: інформаційна довідка про умови праці від 26.01.2021 № 71/4.6-9, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, доповнення до інформаційної довідки про умови правці [PERSON] від 24.07.2023 №ПС/1/16204-23 підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці та згідно з Державними санітарними нормами і правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248 умови праці машиніста крана металургійного виробництва мартенівського цеха ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] відносяться: за вмістом аерозолів переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за рівнем вібрації до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); за показниками важкості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками напруженості праці до 3 класу 3 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі). При цьому чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками, що містяться в матеріалах справи. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Також доводи викладені у відзиві щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. ПАТ «АМКР» є належним відповідачем, оскільки первісно втрату працездатності з підстав професійного захворювання позивачу встановлено у 2024 році. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією 25.06.2024 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР». Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так,обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 60% втрати працездатності безстроково, встановлення третьої групи інвалідності, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, а так само і тривалість трудових відносин між сторонами у справі, зокрема: 31 рік в умовах впливу пилу та шкідливих факторів, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 275 000,00грн. (двісті сімдесят п`ять тисяч гривень). При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176ЦПК\~України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст.4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 2750,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial