Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 28 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №103 та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 4\~000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вони з відповідаем мають трьох спільних дітей. Зазначає, що протягом останнього часу сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних кімнатах у гуртожитку. Вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На примирення позивач не погоджується, просить суд шлюб розірвати. Також вказує, що спільні діти перебувають на її утриманні. Зазначає, що працює на Коростишівському заводі продовольчих матеріалів та отримує заробітну плату у мінімальному розмірі, якої не достатньо для утримання дітей. Відповідач не надає жодних коштів на утримання спільних дітей. Однак працює на каменообробці та отримує дохід у розмірі 20\~000 грн., щомісячно. Тобто відповідач отримує достатній дохід, інших утриманців не має. Тому просить суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у визначеному розмірі. Відповідач [PERSON] ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав особисто про що свідчить відмітка працівника пошти у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №06002426284. Відзиву та будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути спараву за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №103, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Відповідно довідки про склад сім`ї №17 виданої начальником ПрАТ «ПМП-9» від 19.01.2023 року слідує, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та проживає разом із дітьми: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ ст. 110 СК України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач зберегти сім`ю не бажає, на примирення не погоджується, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, а тому суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, слідує, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`ята матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні. Відповідач не направив до суду доказів того, що він здійснює утримання своїх дітей. Окрім того відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має можливість заробляти кошти та сплачувати аліменти у розмірі необхідному для забезпечення достатнього рівня життя, фізичного та культурного розвитку дітей. Будь-яких доказів щодо неналежного стану здоров`я чи матеріального становища відповідача, наявність утриманців та обставин, які б вказували на неможливість останнім сплачувати аліменти суду надано не було. На відповідача, як на батька, покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей та не звільняє його від обов`язку забезпечувати дітей не тільки в мінімальному розмірі передбаченому законом, а надати їм рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для дітей віком\~до 6\~років становить\~2563\~грн,\~а \~віком від\~6\~до 18\~років становить\~3196\~гривень.\~Позивач просить\~стягнути з\~відповідача 4\~000\~грн.\~на кожну\~дитину щомісячно,\~що на\~трьох дітей\~становитиме 12\~000\~грн.\~Позивач вказує,\~що [PERSON] \~працює неофіційно\~отримує заробітну\~плату у\~розмірі 20\~000\~грн.\~на місяць,\~тобто загальний\~розмір аліментів,\~які просить\~стягнути позивач\~є більшим\~ніж половина\~доходу відповідача.\~ Проте\~будь-яких\~доказів щодо\~належного матеріального\~стану відповідача,\~наявність у\~нього нерухомого\~майна,\~банківських вкладів,\~матеріали справи\~не містять. Суд ураховує принцип рівності прав та обов`язків обох батьків, які повинні брати участь у матеріальних витратах в рівній мірі незалежно від того, з ким із них проживає дитина. З огляду на вказане вище позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 3\~000 грн. на кожну дитину. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а за позовну вимогу про стягнення аліментів судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1073 грн. 60 коп. Враховуючи викладене,\~на підставі\~ст.ст. 110, 111, 112, 115, 181,182,184 СК України,

Outcome: partial