Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 29.11.2019 року між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] було підписано заяву-договір № 0045535 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами заяви-договору № 0045535 від 29.11.2019 року [PERSON] було надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 25\~252 грн. 53 коп., строк кредитування 12 місяців, фіксована процентна ставка у розмірі 18% річних, разова комісія при видачі кредиту у розмірі 1% від суми наданого кредиту, а також щомісячна комісія за супроводження кредиту у розмірі 5% від суми наданого кредиту. АТ «РВС БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, здійснивши переказ грошової суми у розмірі 25\~252 грн. 53 коп. на картковий рахунок [PERSON] . У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів, щомісячної комісії у повному обсязі не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 48\~827 грн. 70 коп., яка складається з: 23\~354 грн. 04 коп. заборгованість за тілом кредиту; 6\~244 грн. 21 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 18\~939 грн. 45 коп. заборгованість за комісією; 290 грн. 00 коп. заборгованість зі сплати пені. 29.09.2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 29/09/2021-1, на підставі якого до ТОВ «ФК «ПАРІС» перейшло право вимоги АТ «РВС БАНК» до [PERSON] за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року, що складається з права вимоги заборгованості у вищезазначеному розмірі. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів та комісії не виконала, то за період з 29.09.2021 року по 23.02.2022 року ТОВ «ФК «ПАРІС» здійснило нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: 593 грн. 96 коп. сума 3% річних; 2\~590 грн. 76 коп. сума інфляційних втрат. З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «ФК «ПАРІС» просило стягнути з [PERSON] визначену суму заборгованості з урахуванням сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 10.07.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, на подачу заяв по суті справи. У судові засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Разом з позовною заявою представником позивача заявлено клопотання, в якому позовні вимоги було підтримано у повному обсязі, висловлено прохання щодо проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача, а також надано згоду на ухвалення заочного рішення суду. Копію ухвали суду від 10.07.2024 року було доставлено в електронний кабінет позивача та представника позивача 11.07.2024 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками, сформованими засобами автоматизованої системи документообігу суду. На момент ухвалення судового рішення від сторони позивача жодних заяв, клопотань не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судових засідань [PERSON] повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за її офіційно зареєстрованою адресою проживання, шляхом направлення SMS-повідомлення про виклик до суду на її номер мобільного телефону, вказаний у матеріалах позовної заяви, а також шляхом відправлення судової повістки про виклик до суду до Електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Як встановлено судом за результатами перевірки стану поштового відправлення на ім`я [PERSON] (веб-ресурс: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), копію ухвали суду від 10.07.2024 року разом, а також судовою повісткою не було вручено [PERSON] за її зареєстрованою адресою проживання у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Як вбачається з наявних у матеріалах справи довідок, сформованих засобами автоматизованої системи документообігу суду, копію ухвали суду від 10.07.2024 року, разом з сканованою позовною заявою та додатками до неї, судовою повісткою про виклик до суду було доставлено в електронний кабінет [PERSON] . Станом на момент ухвалення судового рішення від відповідача ані засобами поштового зв`язку, ані на офіційну електронну адресу суду, ані в будь-який інший спосіб не надходило жодних заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Суд звертає увагу, що положення чинного процесуального законодавства не передбачають обов`язку суду, в якого відсутні відомості щодо місця проживання чи перебування учасника справи, крім як відомостей про офіційно зареєстроване місце проживання/перебування, повторно направляти судові повістки про виклик до суду. Повернення поштового відправлення з відміткою про закінчення строку зберігання, яке відправлялася за офіційно зареєстрованою адресою проживання відповідача, що є єдиними відомостями про його проживання, які перебувають у володінні суду, є належним виконанням суду свого процесуального обов`язку щодо повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання, а відповідно вважається належним чином повідомленням особи про проведення судового розгляду. У Постанові КЦС ВС від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 зроблено висновок, що листи, що повернулися з відміткою/довідкою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, якщо їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або на адресу місця реєстрації фізичної особи чи адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Таким чином, [PERSON] була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що позивачем було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду. З урахуванням вищевикладеного, оскільки [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 29.11.2019 року між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] було підписано заяву-договір № 0045535 від 29.11.2019 року про надання банківської послуги, що є договором приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 14) (далі також кредитний договір № 0045535 від 29.11.2019 року). Предметом даної заяви-договору є надання [PERSON] споживчого кредиту на наступних умовах: сума кредиту 25\~252 грн. 53 коп., строк кредитування 12 місяців; фіксована процентна ставка у розмірі 18%; спосіб надання кредиту шляхом перерахування на вказаний картковий рахунок; разова комісія у розмірі 1% від суми наданого кредиту; щомісячна комісія за супроводження кредиту 5% від суми наданого кредиту. Заява-договір № 0045535 від 29.11.2019 року особисто підписана [PERSON] , а також представником АТ «РВС БАНК» з проставленням печатки юридичної особи. Додатком № 1 до кредитного договору № 0045535 від 29.11.2019 року є Графік платежів (а.с. 14), який дублює погоджені сторонами істотні умови кредитування, а також містить інформацію щодо реальної річної процентної ставки, загальної вартості наданого кредиту, загальних витрат за кредитом. Крім того, Графік платежів містить інформацію щодо розміру щомісячного платежу на погашення кредиту, порядку його розрахунку, розподілу та сплати, щодо розміру процентів за користування кредитом, щомісячної комісії тощо. Графік платежів за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року також особисто підписаний [PERSON] . Крім того, невід`ємною частиною кредитного договору № 0045535 від 29.11.2019 року є паспорт споживчого кредиту (а.с. 15), який містить інформацію щодо специфікації кредитного продукту, що надається [PERSON] та іншу інформацію, надання якої передбачено положеннями ЗУ «Про споживче кредитування». Положенням паспорту споживчого кредиту також передбачено встановлення способу забезпечення виконання зобов`язання у виді неустойки (пені) у розмірі 10 грн. за кожен день прострочення. Паспорт споживчого кредиту так само особисто підписаний [PERSON] . Таким чином, суд вважає доведеним, що 29.11.2019 року між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0045535, на підставі якого АТ «РВС БАНК» зобов`язалося надати [PERSON] . споживчий кредит на визначених умовах кредитування, а [PERSON] зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за його використання, разову та щомісячну комісію у порядку, розмірах та строки, що були погоджені сторонами кредитного зобов`язання. З меморіальних ордерів № 36047 від 29.11.2019 року та № 36048 від 29.11.2019 року (а.с. 9) судом встановлено, що 29.11.2019 року АТ «РВС БАНК» здійснило переказ грошових коштів у розмірі 25\~252 грн. 53 коп. на рахунок [PERSON] , що вказаний у кредитному договорі № 0045535 від 29.11.2019 року. Призначенням платежу вказується видача кредиту відповідно до кредитного договору № 0045535 від 29.11.2019 року. З цієї суми АТ «РВС БАНК» здійснено вирахування 252 грн. 53 коп. в якості оплати разової комісії у розмірі 1% за видачу кредиту. Таким чином, судом встановлено, що АТ «РВС БАНК» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року, надавши у розпорядження [PERSON] обумовлену в кредитному договорі суму грошових коштів в якості споживчого кредиту. Судом встановлено, що 29.09.2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 29/09/2021-1 (а.с. 75-77), відповідно до п. 1.1 якого АТ «РВС БАНК» відступило, а ТОВ «ФК «ПАРІС» набуло права вимоги АТ «РВС БАНК» за кредитними договорами, зазначеними у додатку № 1 до цього договору, зякі укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Відповідно до п. 3.1 договору про відступлення права вимоги № 29/09/2021-1 від 29.09.2021 року (а.с. 75-77) права вимоги за кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього договору. 29.09.2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було підписано акт прийому-передачі прав вимоги і документів до договору про відступлення прав вимоги № 29/09/2021-1 від 29.09.2021 року (а.с. 78). Як вбачається з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 29/09/2021-1 від 29.09.2021 року (а.с. 72-74, 78-80), одним з кредитних договорів, за яким відступаються права вимоги АТ «РВС БАНК», є кредитний договір № 0045535 від 29.11.2019 року, укладений з [PERSON] . Право вимоги, що відступається за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року, складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 48\~827 грн. 70 коп., з яких: 23\~354 грн. 04 коп. заборгованість за тілом кредиту; 6\~244 грн. 21 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 18\~939 грн. 45 коп. заборгованість зі сплати щомісячної комісії; 290 грн. 00 коп. пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України). У Постанові ВС від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним перехід від АТ «РВС БАНК» до ТОВ «ФК «ПАРІС» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року. Вищевикладені обставини у сукупності з наданим розрахунком заборгованості (а.с. 66-71) дають можливість також зробити висновок, що [PERSON] своє зобов`язання за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року у повному обсязі не виконала, не здійснивши повне повернення кредиту, сплати процентів за його використання та щомісячної комісії. Крім того, з вказаних документів підтверджується часткове погашення [PERSON] свого грошового зобов`язання, що свідчить про підтвердження нею існування кредитного зобов`язання на підставі кредитного договору № 0045535 від 29.11.2019 року. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором. З розрахунку заборгованості (а.с. 66-71) вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року станом на 13.05.2024 року складає 48 827 грн. 70 коп., яка складається з: 23 354 грн. 04 коп. заборгованість за тілом кредиту; 6 244 грн. 21 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 18 939 грн. 45 коп. заборгованість за комісією; 290 грн. 00 коп. заборгованість зі сплати пені. Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц). Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц). Зважаючи на умови кредитування, визначені в заяві-договорі № 0045535 від 29.11.2019 року (а.с. 14), Графіку платежів (а.с. 14), паспорті споживчого кредиту (а.с. 15), що у своїй сукупності утворюють єдиний кредитний договір № 0045535 від 29.11.2019 року, суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості в частині заборгованості за тілом кредиту, процентами та пені. Нарахування пені здійснено кредитодавцем відповідно до встановлених законодавством обмежень щодо застосування неустойки у період дії карантинних обмежень та правового режиму воєнного стану. У той же час, аналізуючи розмір заборгованості за щомісячною комісією з супроводження кредиту, суд звертає увагу, що положеннями кредитного договору № 0045535 від 29.11.2019 року передбачено обов`язок [PERSON] сплачувати щомісячну комісію у розмірі 5% від суми кредиту, тобто, як і визначено у Графіці платежів (а.с. 14) по 1262 грн. 63 коп. кожного місяця протягом 12-місячного строку кредитування. Таким чином, як погоджено сторонами у кредитному договорі № 0045535 від 29.11.2019 року, зокрема, Графіці платежів, по закінченню строку кредитування [PERSON] зобов`язана була сплатити комісію у загальному розмірі 15\~151 грн. 56 коп. Разом з тим, з розрахунку заборгованості з оплати щомісячної комісії (а.с. 66) вбачається, що нарахування комісії здійснювалося поза межами погодженого графіку платежів за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року та поза межами строку кредитування, внаслідок чого кредитодавцем здійснено необґрунтоване нарахування боргу зі сплати щомісячної комісії за супроводження кредиту у розмірі 20\~202 грн. 08 коп. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням здійсненої [PERSON] оплати щомісячної комісії 08.01.2020 року у розмірі 1\~262 грн. 63 коп., суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] з оплати щомісячної комісії за супроводження кредиту складає: 15\~151 грн. 56 коп. (сума комісії погоджена сторонами та належна до сплати по закінченню строку кредитування) 1 2626 грн. 63 коп. (здійснена [PERSON] оплата комісії) = 13\~888 грн. 93 коп., а не 18\~939 грн. 45 коп., як це розраховано ТОВ «ФК «ПАРІС». Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року становить 43 777 грн. 18 коп. та складається з: 23\~354 грн. 04 коп. заборгованість за тілом кредиту; 6\~244 грн. 21 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 13\~888 грн. 93 коп. заборгованість зі сплати щомісячної комісії; 290 грн. 00 коп. пеня. Щодо нарахування ТОВ «ФК «ПАРІС» сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ТОВ «ФК «ПАРІС» періодом для нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, визначено період з 29.09.2021 року по 23.02.2022 року, що відповідає положеннями п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. У той же час, оскільки при розрахунку сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем базою нарахувань визначено загальну суму заборгованості [PERSON] у розмірі 48\~827 грн. 70 коп., а судом підтверджено існування загальної заборгованості [PERSON] у розмірі 43\~777 грн. 18 коп., то розмір 3% річних та інфляційних втрат підлягає відповідному зменшенню. Таким чином, з урахуванням формул обчислення, викладених ТОВ «ФК «ПАРІС» у позовній заяві, сума 3% річних за період з 29.09.2021 року по 23.02.2022 року становить 532 грн. 52 коп., а сума інфляційних втрат за період з 29.09.2021 року по 23.02.2022 року становить 2\~322 грн. 79 коп. З урахуванням вищевикладеного, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 0045535 від 29.11.2019 року у загальному розмірі 46\~632 грн. 49 коп., з яких: 43\~777 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитним договором; 532 грн. 52 коп. сума 3% річних; 2\~322 грн. 79 коп. сума інфляційних втрат. У зв`язку з цим позовні вимоги ТОВ «ФК «ПАРІС» підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (2\~422 грн. 40 коп.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, враховуючи розмір заявлених позовних вимог у відношенні до розміру задоволених вимог, на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» підлягає стягненню 2\~170 грн. 47 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial