Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

25.08.2023 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Позивач просив стягнути з відповідачів на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.01.2016 року по 01.06.2023 року, індексу інфляції, 3% річних на загальну суму 93142,87\~грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.08.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. 11.09.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якій остання частково заперечила проти позову, з огляду на те, що відповідач не укладав будь-яких договорів з позивачем та відповідний договір не був долучений до матеріалів справи. Крім того, позивачем був пропущений строк позовної давності, таким чином, вимоги за період після 26.07.2020 (3 роки до дня звернення до суду) не можуть бути задоволені. Також, представником відповідача здійснений розрахунок, відповідно до якого, загальна сума боргу (без врахування вимог за якими пропущений строк позовної давності) складає 37954,79 грн. Вказала, що оскільки до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, а отже, вимоги позивача в цій частині є протиправними та не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] є безробітним та не має змоги повноцінно працювати. Просила частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 37954,79 грн. Застосувати частково до вимог позивача строк позовної давності (за період з 01.2016 по 06.2020 року), допустити розстрочення виконання рішення на строк 12 місяців, зі сплатою відповідачем щомісячно 3162,90 грн. мінімально. 29.09.2023 року представником позивача надана відповідь на відзив, у якій вона не погоджується з викладеними у відзиві запереченнями та вважає їх безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке. В період позовних вимог, відповідачем неодноразово здійснювались оплати, що свідчить про визнання ним своєї заборгованості та переривання перебігу строку позовної давності. Також, посилаючись на норми законодавства, а саме на дію на території України карантину, зазначила про правомірність звернення до суду в межах строку позовної давності. Щодо нарахування 3% річних та інфляційних витрат, представник позивача вказала, що підприємством було правомірно нараховано 3% річних та інфляційні витрати за період з 01.06.2016 по 01.02.2022 року. 10.10.2023 року, представником відповідача були подані заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача зазначила, що з відповіді на відзив не зрозуміло, чому послуги надавались в період з 01.06.2019 року по 01.12.2021 року, а заборгованість розрахована за період з 01.01.2016 року по 01.06.2023 року і чому надання послуг не було безперервним та чому переривалось. Відповідачем проводилася оплата поточних платежів, а не сплата заборгованості. Доказів того, що оплата була проведена за попередній період позивачем не надано. Відповідач просить застосувати строк позовної давності за вимогами за період з 01.2016 року по 06.2020 року, що значно раніше запровадження карантину на території України. Позивачем не уточнено та не перераховано розмір заборгованості з врахуванням відповідної постанови КМУ, яка забороняє нарахування 3% річних та інфляційних витрат на період дії воєнного стану. Крім того, позивачем не зазначено щодо правової позиції відносно проведення розстрочення сплати визнаного боргу відповідачем, що за мовчазною згодою, вважає погодженою з боку позивача. Представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її та відповідача участі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що предметом діяльності підприємства «Полтаватеплоенерго» є надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Нарахування за послуги теплопостачання здійснюються у відповідності до встановлених тарифів. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні, колективні), управитель та виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Отже, в розумінні пунктів 3, 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води. Основним напрямком господарської діяльності ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води споживачам категорії населення, які, відповідно до норм вказаного вище Закону, віднесені до комунальних. Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За обліковими даними позивача відповідач є суб`єктом користування послуг (індивідуальними споживачами), які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». При цьому, відповідачем періодично здійснювались оплати житлово-комунальних послуг за встановленими тарифами, в установленому розмірі. Згідно п.п. 17, 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами(нормами)споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування платила надану послугу наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Статтею 525 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно змісту розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання споживача за адресою: [ADDRESS] , наданого ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", за період з 01.01.2016 року по 01.06.2023 року розмір заборгованості відповідача становить 75915 грн. 03 коп. З урахуванням індексу інфляції та 3% річних, загальна сума заборгованості відповідача становить 93142,87 грн. Як встановлено в\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~ Відповідачем заявлено вимогу щодо застосування строків позовної давності. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У Постанові від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 Верховний Суд зазначив, що у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX у зв`язку з військовою агресією РФ проти України було введено воєнний стан, дію якого було неодноразово продовжено, останній раз до 09.11.2024 року. Відповідно до п.19 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК в редакції закону №540-IX, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно строк позовної давності щодо вимог за період з 03.04.2017 року був продовжений на строк дії карантину та після - воєнного стану, а тому не є пропущеним. Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання, інфляційних втрат та 3% річних 25.08.2023 року. У позовній заяві позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.01.2016 року по 01.06.2023 року. Заборгованість відповідача за спожиті послуги з 01.01.2016 року по 01.06.2023 року підтверджується розрахунком заборгованості, який був наданий позивачем. Крім того, за розрахунками позивача відповідачу нараховані інфляційні втрати за період з березня 2016 року по січень 2022 року на загальну суму 12214,97 грн. та 3% річних за період з 21.02.2016 року по 20.02.2022 року, на загальну суму 5012,87 грн. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~3\~ст.\~264\~ЦК України, перебіг позовної\~давності переривається\~вчиненням особою\~дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку. Після переривання\~перебіг позовної\~давності починається\~заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем починаючи з вересня 2016 року періодично здійснювались оплати, в розмірі що перевищували нараховані суми, що свідчить про визнання ним заборгованості, а вчинення таких дій переривало перебіг позовної давності. Відповідачем не були надані до суду докази того, що проведені ним оплати здійснювалися виключно щодо поточних нарахувань. Отже, вимоги про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії та гарячої води на суму 15548,03 грн. за період з січня 2016 року по березень 2017 року, нараховані інфляційні втрати за період з березня 2016 року по січень 2022 року на загальну суму 12214,97 грн. та 3% річних за період з 21.02.2016 року по 20.02.2022 року, на загальну суму 5012,87 грн. перебувають у межах строку позовної давності. Щодо наданих позивачем у відзиві на позовну заяву квитанцій про оплату послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, суд, дослідивши надані докази, зазначає, що проведені відповідачем оплати були враховані позивачем при проведенні розрахунку заборгованості. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги в розмірі 75915, 03 грн., 3% річних у розмірі 5012,87 грн. та інфляційних втрат у розмірі 12214,97 грн., а всього 93142,87 грн. Стосовно заяви відповідача про розстрочку виконання рішення, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з\~ч.3,\~4\~ст.\~435\~ЦПК України\~підставою для\~встановлення або\~зміни способу\~або порядку\~виконання,\~відстрочення або\~розстрочення виконання\~судового рішення\~є обставини,\~що істотно\~ускладнюють виконання\~рішення або\~роблять його\~неможливим. Вирішуючи\~питання про\~відстрочення чи\~розстрочення виконання\~судового рішення,\~суд також\~враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору , щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан , стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Представник відповідача, в обґрунтування своєї заяви про розстрочку виконання рішення, у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідач [PERSON] є безробітним та не має змоги повноцінно працювати. Водночас, представником відповідача не надано жодного доказу на підтвердження матеріального становища відповідача. Отже,\~наведені в\~у відзиві\~доводи представника\~відповідача,\~не підкріплені\~належними та\~допустимими доказами,\~та не\~свідчать про\~наявність будь-якого\~виняткового випадку,\~що обумовлює\~об`єктивні\~ускладнення при\~виконанні судового\~рішення,\~чи робить\~його виконання\~неможливим.Тож у задоволенні зазначеної заяви слід відмовити. Згідно з матеріалами справи, при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.1). Позовні вимоги позивача задоволені повністю. Отже, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved