Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування\~позову покликається\~на те,\~що [INFO] в\~с.Старичі\~Яворівського району\~Львівської області\~помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема і на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який числився за покійним. За свого життя [PERSON] , склав заповіт, який був посвідчений 30.12.2004 за №108 секретарем Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, яким спадкоємцем зазначеного в заповіті майна визначено позивача [PERSON] 23.02.2010 року завідувачем Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбасом С.Й. було заведено спадкову справу № 51/2010. В подальшому, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримав від нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2010 року. Нотаріус зазначив, що позивач не може отримати свідоцтво на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину у позасудовому порядку. Ухвалою суду від 29.02.2024 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове\~засідання позивач[PERSON] не з`явився, представник позивача адвокат Степаняк І.В. подав до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судове засідання представник Новояворівської міської ради Львівської області не з`явився, однак представник міської ради подав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, на підставі доказів наявних у матеріалах справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 19.08.2024, є дата складення повного судового рішення 28.08.2024. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Як встановив суд, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 7 жовтня 2009 року Старичівською сільською радою Яворівського району Львівської області. 30.12.2004 року [PERSON] склав заповіт, в якому заповіла усе своє майно своєму онуку [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 108. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , числився за [PERSON] , який на час смерті проживав за вказаною вище адресою разом з [PERSON] , що підтверджується довідками №624 та 625 від 18.12.2023 року, виданою виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Львівської області. Правовласності на житловий будинок належним чином не оформлено, проте даний будинок відповідає технічним вимогам, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено 14.12.2023 року. Судом встановлено, що 23.02.2010 року позивач звернувся до Новояворівської державної нотаріальної контори як спадкоємець за заповітом. Згідно матеріалів спадкової справи № 51/2010 інших спадкоємців немає. Як встановлено в ході розгляду справи позивачам відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно.\~\~ За нормами ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК ), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом з тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Згідно з положеннями пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування , свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування , право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху, окрім звернення до суду за захистом порушеного права, у позивача немає, відповідно ст. 16 ЦК України він обрав правильний спосіб захисту свого порушеного права. За встановлених обставин, зважаючи на те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] та прийняв спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг через відсутність правовстановлюючих документів, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання [PERSON] судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved