Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла мама позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яку, на його думку, прийняв брат [PERSON] [PERSON] , оскільки проживав разом з мамою. Останній загинув захищаючи Батьківщину. Вказує, що за життя мати позивачки, а після її смерті брат був головою дворогосподарства за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що з метою отримання спадкового майна, що належало її мамі, а після смерті останньої її братові на час смерті, [PERSON] звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори, однак їй, нотаріусом, було роз`яснено право на звернення до суду про визнання права власності на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та видано мені витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 10.01.2024 року № 75379391. Тому просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди [ADDRESS] в порядку спадкування за законом за померлим братом [PERSON] . Учасники в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивачки заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник Полянської сільської ради щодо задоволення позову не заперечив (а.с.31-33). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сестрою [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] . Після укладання шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7-8,12-14,18-19). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.07.2021 року [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , актовий запис № 107 від 26.07.2024 року, проведений ВК Полянської сільської ради (а.с.9). Як убачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.11.2023 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 173 від 23.11.2023 року, проведений ВК Полянської сільської ради. Останній загинув захищаючи Батьківщину (а.с.10-11). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №75379391 від 10.01.2024 року зареєстровано спадкову справу №71829822, спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.15). За життя [PERSON] являлася головою дворогосподарства житлового будинку за [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 663 від 10.07.2024 року видану Полянською сільською радою відповідно до запису господарської книги № 7 об`єкт по господарського обліку №0488-1. Разом з нею проживав [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Після смерті останньої головою дворогосподарства житлового будинку за [ADDRESS] , став покійний брат [PERSON] , що підтверджується довідкою № 664 від 10.07.2024 року видану Полянською сільською радою відповідно до запису господарської книги (а.с.17). На житловий будинок [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 2533/2024, та такий складається з: «А» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» - сарай; «Г» - погріб; «І» - колодязь; №-1,2 огорожа. Його вартість становить 101032,00 грн (а.с.20-25). За приписами ч.2,3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). В пункті 3.1. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року викладеного пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказано, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Outcome: approved