Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

У грудні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з цим позовом до відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.03.2024 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обгрунтування позову представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначено, що 23.11.2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №E07.00403.007204459. На підставі Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», АТ «Ідея Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників до яких належить, зокрема, і кредитний договір №E07.00403.007204459 в\~сумі 25\~190,\~86\~грн., з котрих: 11 712,88 грн. заборгованість за основним боргом; 2,31 грн. заборгованість за відсотками; 13\~475,67 грн. заборгованість за комісіями. З урахуванням наведеного, представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №E07.00403.007204459 від 23.11.2020 року в загальній сумі 25\~190,\~86\~грн., з котрих: 11 712,88 грн. заборгованість за основним боргом; 2,31 грн. заборгованість за відсотками; 13\~475,67 грн. заборгованість за комісіями. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням із судовою повісткою із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача у судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.11.2020 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» було укладено Договір кредиту та страхування №E07.00403.007204459, який підписаний відповідачем власноручно (а.с. 6). Відповідно до умов договору [PERSON] було надано кредит в розмірі 16 900,00 гривень (включаючи витрати на страховий платіж) на умовах строковості, зворотності та платності. Мета отримання кредиту: на поточні потреби, кредит надався строком на 24 місяці зі сплатою відсотків, розмір яких визначений у п.п. 1.3,1.4, а саме, 0,01 % річних ( а.с. 6). Позичальник здійснює оплату кредиту відповідно до розрахунку, наведеного у паспорті споживчого кредиту (а.с. 7). Відповідачем також підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с.7). На підставі Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», АТ «Ідея Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників ( а.с. 12-13). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 у [PERSON] за кредитним договором №E07.00403.007204459 заборгованість становить 25\~190,86 грн., що збігається з випискою з 23.11.2020 року по 07.07.2023 року, складеною 07.07.2023 року та довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором №E07.00403.007204459 від 23.11.2020 року (а.с. 46-49,50 ). Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору, чим порушив право позивача на кошти за кредитним договором та вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є\~правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має\~право вимагати\~від\~боржника\~виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~статті 530 ЦК України\~встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підписуючи кредитний договір №E07.00403.007204459 від 23.11.2020 року, відповідач визнав надані фінансовою установою умови отримання фінансових кредитів, з якими ознайомився та до яких приєднався, підписавши кредитний договір. Тобто, сторонами при укладенні договору були досягнуті усі істотні умови договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, про що свідчить виписка з 23.11.2020 року по 07.07.2023 року, складена 07.07.2023 року та довідка-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №E07.00403.007204459 від 23.11.2020 року. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим допустив виникнення заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором, відповідачем по справі суду не надано. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке є правонаступником кредитора, належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором за кредитним договором №E07.00403.007204459 від 23.11.2020 року в загальній сумі 25\~190,\~86\~грн., з котрих: 11 712,88 грн. заборгованість за основним боргом; 2,31 грн. заборгованість за відсотками; 13\~475,67 грн. заборгованість за комісіями. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2\~684,00 грн.

Outcome: approved