Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

24.12.2021 року адвокат Авдієнко О.А., який діє в інтересах\~\~ [PERSON] , звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Дніпрофінансгруп»\~про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. було вчинено виконавчий напис №2368 про стягнення з позивача\~\~ [PERSON] , яка виникла за кредитним договором №767424/МБ від 08.02.2008 року укладеного з ВАТ Комерційний банк «Надра» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», яке отримало право вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги за договором №GL48N718070_I_3 від 17.07.2020 року за період з 11.07.2019 по 13.08.2021 року в сумі 1706310,29 в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1182070,49 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 524239,80 грн. На підставі зазначеного нотаріального напису та відповідної заяви приватним виконавцем Ванжа О.В. 30.11.2021 року відкрито виконавче провадження №67704563 та в той же день винесені відповідні постанови: Про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника. Про відкриття виконавчого провадження та відповідного існування зазначеного виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо випадково при перегляді інформації з додатку «Дія» та подальшому отриманню на початку грудня 2021 року постанови приватного виконавця та ознайомлення на електронному ресурсі: «Автоматизована система виконавчого провадження» за ідентифікатором доступу з матеріалами виконавчого провадження №667704563. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Відповідно до отриманої копії кредитного договору №767424/МБ від 08.02.2008 року, згідно якого видано виконавчий напис нотаріуса №2368 кредитний договір укладений в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, він не містить підписи працівника банку та печатки банківської установи, а підпис отримувача [PERSON] за зовнішніми ознаками не відповідає підпису самого [PERSON] . За твердженнями [PERSON] він ніколи не підписував зазначений договір. Крім того, документи надані разом з виконавчим написом не містять будь-якого підтвердження факту перерахування коштів і документів, що підтверджують, що позивач дійсно отримав зазначений кредит. Отже, виконавчий напис нотаріуса видано на підставі документів, які не підтверджують безспірність суми заборгованості. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою про відкриття провадження від 24.12.2021 року вказану позовну заяву прийнято до\~свого провадження\~та відкрито\~провадження\~по\~справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 24.12.2021 року заяву позивача про забезпечення позову по даній справі задоволено. 16.02.2022 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 17 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL48N718070_І_3 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги, зокрема, за договором № 767424/МБ від 08.02.2008 року укладеним з [PERSON] , у тому числі за договорами забезпечення. Позивачем не спростовано належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед відповідачем за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Сама по собі незгода боржника з розміром заборгованості та її розрахунком не є підставою для визнання заборгованості спірною, оскільки спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості. На виконання вимог діючого законодавства відповідачем було подано нотаріусу всі документи. Таким чином відсутні будь-які докази щодо спірності розміру заборгованості, окрім бездоказових тверджень позивача. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України\~на підтвердження своїх позовних вимог. У зв`язку з викладеним вважає, що позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та безпідставною, а отже підлягає залишенню без задоволення в повному обсязі. Ухвалою суду від 13.02.2023 року закрито підготовче провадження по справі; призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали на адресу суду заяву про розгляд справи в їх відсутності (а.с.153-154). Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, приватний виконавець Ванжа О.В. отримав виклик до суду 19.07.2024 року (а.с.150), причини його неявки суду невідомі. До суду повернувся конверт з викликом до суду, як не вручений приватному нотаріусу Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Кобельницькому С.І. у зв`язку із відсутністю адресата закінченням терміну зберігання (а.с.151). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи в їх відсутності (а.с.128-129). Пояснень чи відзиву на позов від третіх осіб до суду не надходило. Належним чином завіреної копії виконавчого напису №2368 від 19.08.2021 року до суду не надходило. Згідно ч.1\~ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.08.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Кобельницьким С.І. вчинено\~виконавчий напис\~№2368\~про стягнення\~з [PERSON] \~ на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Дніпрофінансгруп»\~заборгованості яка\~виникла на\~підставі кредитного\~договору №\~767424/МБ,\~який укладений\~між [PERSON] \~та Відкритим\~акціонерним товариством\~комерційний банк\~«Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».\~Стягнення заборгованості, згідно вказаного виконавчого напису провадиться за період з 11.07.2019 по 13.08.2021 року у розмірі 1706310,29 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1182070,49 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 524239,80 грн.. Також з [PERSON] стягується плата за вчинення виконавчого напису 1700, 00 грн. (а.с.26). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи Олександра Володимировича 30.11.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 67704563 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а. с.9-11) На підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67704563 з примусового виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем 02.12.2021 року винесено постанову про арешт майна боржника ( а. с.21-23). Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14Закону України«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому,ст.50Закону України«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р.№662 «Про внесення змін до переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Отже, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. З тексту оспорюваного виконавчого напису № 2368 від 19.08.2021 року встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. за № 1172. Таким чином, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 19 серпня 2021 року повинен був врахувати,що станом на 19 серпня 2021 р. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014р."Про внесення змін до переліку документів,за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у простій письмовій формі, є нечинні. Суду не було надано ані відповідачем, ані приватним нотаріусом, ані приватним виконавцем добровільно або на виконання ухвали суду доказів того, що кредитний договір № 767424/МБ від 08.02.2008 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був нотаріально посвідчений, оригінал якого було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Документи на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис і які витребовувались у третьої особи - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. суду не надані. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності необхідних для вчинення такого напису документів. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст.87 Закону України«Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З наданих суду документів неможливо встановити,чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем,чи була заборгованість саме такого розміру,як зазначено у виконавчому написі та чи не сплив строк давності для вчинення виконавчого напису за вимогами. Також,не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості,яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Таким чином, суду не надано доказів того, що позивач отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Приватний нотаріус Кобельницький С.І. при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по платежу, чим порушив норми статті 87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 11.08.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І., зареєстрованого в реєстрі № 2368, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заборгованості за кредитним договором №767424/МБ від 08.02.2008 року на суму 1706310,29 грн., а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Цивільним процесуальним кодексом України\~визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Частиною 8\~ст.141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Згідно змісту позовної заяви, розрахунок судових витрат позивача 10000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано ордер на надання правничої (правової допомоги) від 22.12.2021 року (а.с.7), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 2497, виданого 15.05.2012 року (а.с.8), копію посвідчення адвоката України (а.с.8), копію Договору про надання правової допомоги від 11.12.2021 року (а.с.37), копію прибуткового касового ордеру від 11.12.2021 року (а.с.38) За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно,\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Також, суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, та критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 10000,00 гривень, оскільки саме ця сума підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі. Доводи представника відповідача про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу з предметом позовних вимог, складністю справи, завищений розмір витрат на правову допомогу суд не приймає, оскільки розмір витрат на правничу допомогу у цій справі є співрозмірним з ціною позову та об`єктивно визначений, відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved