Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування дітей на утриманні, яку обґрунтовує наступним. [PERSON] з березня 2023 року проживає однією сім`єю, веде спільне господарство з [PERSON] , у якої від попереднього шлюбу є діти: малолітня донька - [PERSON] , [INFO] , неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , батьком яких записаний [PERSON] . Відповідно до довідки № 48 від 26.02.2024 року з ПрАТ «ЗЗРК» про доходи [PERSON] , з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 0.00 грн. Відповідно до довідки Говорівського старостинського округу № 120 від 05.04.2024 року, цивільна дружина заявника - [PERSON] та діти: [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та мешкають разом за однією адресою: [ADDRESS] з заявником та перебувають на повному утриманні заявника - [PERSON] . Тобто, з березня 2023 року і до теперішнього часу діти перебувають на повному матеріальному утриманні, вихованні [PERSON] та вважають його батьком. Заявник [PERSON] має намір в подальшому зареєструвати шлюб з [PERSON] . У заявника виникла необхідність у встановленні факту перебування на його утриманні дітей: [PERSON] , [PERSON] , що має для заявника юридичне значення, породжує виникнення прав та обов`язків щодо захисту соціальних гарантій та представницьких інтересів дитини в соціальних службах, за місцем роботи, та під час проходження заявником військової служби. Заявник просить встановити факт перебування на утриманні [PERSON] , [INFO] , дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 07.05.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 06.06.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву визнала, пояснила, що батько дітей - [PERSON] перебуває на окупованій території, тому заробітну плату у ПрАТ «ЗЗРК» не отримує і аліменти на дітей не стягуються. Представник заінтересованої особи - Віньковецької селищної ради В. Морозовський у судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду письмову заяву, у якій підтримав заявлені вимоги та просить справу розглядати без участі представника селищної ради. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 24.02.2023 року та [NUMBER] від 28.09.2011 року. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2024 року у справі № 332/246/24, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 16.05.2024 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.05.2024 року у справі № 205/1680/24, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 01.06.2024 року. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 2 від 18.04.2024 року, затвердженого старостою Говорівського старостинського округу Л. Затіркою, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та разом із ним проживають: [PERSON] (співмешканка), [PERSON] (не родич), [PERSON] (не родич). Згідно довідок Віньковецької селищної ради № 120 від 05.04.2024 року, № 124 від 09.04.2024 року, [PERSON] разом із цивільною дружиною [PERSON] та її неповнолітніми дітьми: [PERSON] і [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Також у довідці № 120 від 05.04.2024 року вказано, що діти перебувають на повному утримані [PERSON] . Згідно довідки про доходи № 118 від 06.07.2024 року [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) займає посаду машиніста електровоза ПрАТ «ЗЗРК» та із нього на користь [PERSON] утримуються аліменти на утримання [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, з січня по червень 2024 року в сумі 0,00 грн. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 14 (здійснення сімейних прав) СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Згідно приписів ч. 1 ст. 15 (виконання сімейних обов`язків) СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. В силу ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Суд відзначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, що визначено ст. 141 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав. Таким чином, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів. Правовідносини щодо «утримання дітей» є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає виключно на батьків обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України). Відповідно до ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до ч.1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у вітчима виникає лише право брати участь у вихованні падчерки та пасинка, які з ним проживають, а обов`язок їх утримувати виникає лише у разі відсутності у нього матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання. До аналогічного висновку дійшов і Верховний суд у постанові від 14.12.2023 року № 160/11228/23: «45. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). 46. Згідно з ч. 1 ст. 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. 47. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 268 СК України). 48. Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Верховний Суд зазначає, що заявник перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання». Відповідно до ч. 6 ст. 13 закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень змагальності та меж судового розгляду. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. У заяві заявник вказує, що встановлення перебування на утримання дітей йому необхідно для захисту соціальних гарантій та представницьких інтересів дітей в соціальних службах, за місцем роботи, а також у зв`язку з проходження ним військової служби. Що стосується мети - захисту інтересів дітей, то батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей і здійснюють захист їх прав та законних інтересів. Що стосується іншої мети - у зв`язку з проходженням військової служби. Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті. Відповідно до пункту 3 частини 12 ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Системний аналіз положень СК України та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить, що передбачене підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану, у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, стосується військовозобов`язаних, які є батьками таких дітей або їх вітчимом у разі наявності обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 268 СК України, утримувати падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. В даному випадку заявник є вітчимом [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У [PERSON] та [PERSON] є батьки: [PERSON] та [PERSON] , які і зобов`язані утримувати дітей не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі та чи проживають разом з дітьми або окремо від них. Суду не надано переконливих доказів, що [PERSON] не виконує обов`язки щодо утримання своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Крім того, представником заявника суду не надано доказів перебування заявника на військовій службі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що від факту, який просить встановити заявник - перебування на утриманні дітей - у заявника не виникне особистого права на захист соціальних гарантій та представницьких інтересів дітей, а також на звільнення з військової служби за наявності батька та матері, які утримують дитину, а тому вказана заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 14, 15, 141, 180, 260, 268 СК України, ст. 242 ЦК України, ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»,

Outcome: dismissed