Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Романішіна Є.В., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . В обґрунтування позову вказано, що з 24.02.2021 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних з відповідачем дітей не мають. Їхня сім`я фактично розпалась через різні погляди на життя та порядок вирішення сімейних проблем, спільного небажання відновити сімейні відносини. Шлюб існує формально, а шлюбні відносини фактично припинені, сторони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 27.05.2024 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 27.06.2024, копії ухвали надіслані сторонам. 28.05.2024 та 03.09.2024 від представника позивача надійшли заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника, в яких позов підтримано. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи повідомлялась належним чином за адресою зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не зверталась, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 24.02.2021 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 179, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Позивач та відповідач зареєстровані за різними адресами проживання, що вбачається з матеріалів справи. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При цьому, норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява надійшла до суду у травні 2024 року, позивач в особі представника позов підтримує та просить не надавати строк на примирення,\~ будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved