Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Адвокат Рідош-Шаповал Валентина Іванівна звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між сторонами 29.09.1983 року у виконавчому комітеті Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №26. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вини відповідача, так як останній зловживає спиртними напоями, знаходячись в нетверезому стані ображає та принижує позивачку та не бажає допомагати їй як інваліду. За таких обставин позивачка вважає, що примирення не можливе і наполягає на розірванні шлюбу, так як добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач не бажає. Крім того, позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Рідош-Шаповал В.І. надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки, позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позов визнає, на розірвання шлюбу згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з свідоцтва про шлюб 29.09.1983 року у виконавчому комітеті Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №26 (а.с. 3). Судом встановлено, що від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вини відповідача, так як останній зловживає спиртними напоями, знаходячись в нетверезому стані ображає та принижує позивачку та не бажає допомагати їй як інваліду. За таких обставин позивачка вважає, що примирення не можливе і наполягає на розірванні шлюбу, так як добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач не бажає. Крім того, позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка під час реєстрації шлюбу змінила прізвище, а в поданій заяві вказала, що бажає його залишити, то суд вважає, що позивачці необхідно залишити шлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА №271696 [PERSON] , [INFO] є інвалідом другої групи безстроково, а тому звільнена від сплати судового збору при подачі позову на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved