Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» - адвокат Беляєв Юрій Леонідович, який діє на підставі довіреності № 558/23 від 19 грудня 2023 року та договору про надання правової допомоги № 558/23 від 19 грудня 2023 року (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльності серії КС № 6614/10, виданого 26 квітня 2018 Радою адвокатів Київської області) звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» відшкодування шкоди у розмірі 339459 гривень 80 копійок та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5091 гривня 90 копійок. В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ GLE 350 de 4МАТІС», державний номерний знак [NUMBER] , № шасі (кузов, рама) [NUMBER] . Згідно постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 січня 2024 року по справі з єдиним унікальним № 201/15037/23, [PERSON] 29 листопада 2023 року о 12 годині 32 хвилин, за адресою: місто Дніпро, вулиця Лабораторна, будинок № 61, керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак [NUMBER] , під час зміни напрямку руху, а саме повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , після чого транспортний засіб «MERCEDES-BENZ GLE 350», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив неконтрольований рух та зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «ГАЗ 31105», держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Як вказав представник позивача, до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» було подано заяву про виплату страхового відшкодування та рахунок на ремонт автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», державний номерний знак [NUMBER] , № шасі (кузов, рама) [NUMBER] . Згідно страхового акта № 3.23.05185-1 страхове відшкодування становить 496 259 гривень 80 копійок. Відповідно до умов договору майнового страхування ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 496 259 гривень 80 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № 68815205 від 20 грудня 2023 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , станом на момент ДТП була застрахована у ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС» (БРОКБІЗНЕС) на підставі полісу ЕР/ 217153553 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивачем було подано до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС» заяву про відшкодування шкоди в порядку суброгації по зазначеній події. Полісом ЕР/ 217153553 передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 160 000 гривень 00 копійок, франшиза - 3 200 гривень 00 копійок. 26 лютого 2024 року ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС» відшкодувало позивачу 156 800 гривень 00 копійок (160 000 гривень 00 копійок мінус франшиза 3 200 гривень 00 копійок) за полісом ЕР/ 217153553, проте виплачена позивачем сума страхового відшкодування за заподіяну шкоду [PERSON] у розмірі 339 459 гривень 80 копійок досі залишилась не виплаченою останнім, що змусило ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» звернутися до суду з даним позовом відповідно до положень статей 993, 1188, 1194 Цивільного кодексу України. Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, постановленої 11 квітня 2024 року під головуванням судді Кудрявцевої Т. О. цивільну справу з єдиним унікальним № 932/3106/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» до [PERSON] про відшкодування шкоди передано на розгляд Нововодолазького районного суду Харківської області, оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач по справі - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що відноситься до територіальної підсудності Нововодолазького районного суду Харківської області. 13 травня 2024 року за вхідним № 3294/24-вх. з Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська надійшла цивільна справа з єдиним унікальним № 932/3106/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» до [PERSON] про відшкодування шкоди. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 травня 2024 року позовну заяву ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» до [PERSON] про відшкодування шкоди прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 29 серпня 2024 року визначено про заочний розгляд справи за позовом ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» до [PERSON] про відшкодування шкоди. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» у судове засідання, шо було призначене на 29 серпня 2024 року, не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися завчасно, відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, представник позивача - адвокат Беляєв Юрій Леонідович з використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи звернувся на адресу суду з заявою, що була зареєстрована за вхідним № 4055/24-вх від 03 червня 2024 року, відповідно до якої вимоги, викладені у позовній заяві, підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, зазначивши, що не заперечують проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач, [PERSON] , у судові засідання жодного разу не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Судові повістки про виклик [PERSON] були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «УКРПОШТА» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у судове засідання, призначене на 29 серпня 2024 року [PERSON] викликався шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/1651110/). Про причини своєї неявки [PERSON] суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності, а також відзив на позовну заяву, у відповідності до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, не надав, станом розгляду справи не цікавився. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та у постанові від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23 (провадження № 61-73св24). Окрім цього, частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. В даному випадку суд також бере до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18, в якій зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. СЕЛЯНСЬКЕ ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «НОВЕ» є власником автомобілю марки «MERCEDES-BENZ GLE 350DE», 2022 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 04 січня 2023 року ТСЦ 1241. 05 січня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ та СЕЛЯНСЬКИМ ФЕРМЕРСЬКИМ ГОСПОДАРСТВОМ «НОВЕ», в особі керівника [PERSON] , було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 777.23.2730762, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ GLE 350 de 4МАТІС», 2022 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузову/шасі [NUMBER] . Відповідно до умов договору страхова сума складає 3557517 гривень 28 копійок, страховий тариф 3,000 %, страховий платіж 106725 гривень 52 копійки, строк дії до 24 години 00 хвилин 05 лютого 2024 року. Пунктом 10 вказаного договору визначено ряд дії страхувальника при настанні події, що може бути визнана страховим випадком. З матеріалів справи, а саме копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3023335431079723, складеної Управлінням патрульної поліції Дніпропетровської області 29 листопада 2023 року, убачається, що 29 листопада 2023 року о 12 годині 32 хвилини у місті Дніпро по вулиці Лабораторна, будинок № 61, відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення лобове) між транспортним засобом марки «HYUNDAY ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] , транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ GLE 350DE», державний номерний знак [NUMBER] , який належить СЕЛЯНСЬКОМУ ФЕРМЕРСЬКОМУ ГОСПОДАРСТВУ «НОВЕ», під керуванням [PERSON] , та транспортним засобом марки «ГАЗ 31105», держаний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . 01 грудня 2023 року СЕЛЯНСЬКЕ ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «НОВЕ» «НОВЕ», в особі керівника [PERSON] , звернулось до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування № 777.23.2730762 від 05 січня 2023 року, відповідно до якої повідомило про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 29 листопада 2023 року за участі автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», державний номерний знак [NUMBER] , та просило виплатити страхове відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок СТО ФІЛІЯ «АВТОСАЛОН МЕРСЕДЕС «ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДПІПРОПЕТРОВСЬК-АВТО». З копії постанови судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Мельниченко М. П. прийнятої 25 січня 2024 року у справі з єдиним унікальним № 201/15037/23 (провадження № 3/201/352/24) вбачається, що з вини водія [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «HYUNDAY ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , 29 листопада 2023 року о 12 годині 32 хвилин за адресою: місто Дніпро, вулиця Лабораторна, будинок № 61, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: під час зміни напрямку руху - повороту ліворуч [PERSON] не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , після чого транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив неконтрольований рух та зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «ГАЗ 31105», держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою судді, яка набрала законної сили 06 лютого 2024 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень 00 копійок. Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Положеннями статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з актом огляду технічного засобу від 12 грудня 2023 року, складеного ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», автомобіль марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», 2022 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , пробіг 16311 км., має ряд пошкоджень. Крім того, факт пошкодження транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ GLE 350» підтверджено відеозаписом, що долучений до матеріалів справи, на яких маються фото з місця дорожньо-транспортної пригоди, загального виду та розібраного виду транспортного засобу, фото пошкодженої проводки, загального виду пошкоджень транспортного засобу тощо. Відповідно до рахунку-фактури № СЧDЕ-03308 від 13 грудня 2023 року (замовник СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО «НОВЕ», платник ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ») відновлювальна вартість ремонту автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», державний номерний знак [NUMBER] , згідно списку, без ПДВ складає 413 549 гривень 853 копійки, з ПДВ - 496 259 гривень 80 копійок. Як убачається з матеріалів справи, 20 грудня 2023 року начальником відділу врегулювання збитків ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» Діаною Давидюк затверджений страховий акт № 3.23.05185-1, відповідно до якого було визначено провести виплату відшкодування в розмірі 496 259 гривень 80 копійок за відновлювальний ремонт автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 777.23.2730762, страхувальник СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО «НОВЕ». Згідно актів виконаних робіт ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК-АВТО» ФІЛІЯ АВТОСАЛОН «МЕРСЕДЕС» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕКРНОГО ТОВАРИСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬК-АВТО» № ЗНDЕ-40528 від 26 січня 2024 року та № ЗНDЕ-41452 від 07 лютого 2024 року платником, ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» замовнику, СЕЛЯНСЬКОМУ (ФЕРМЕРСЬКОМУ) ГОСПОДАРСТВУ «НОВЕ», було виконано ряд робіт на загальну суму 496 259 гривень 80 копійок. З копії платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 68815205 від 20 грудня 2023 року вбачається, що ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ») перерахувало на розрахунковий рахунок Філії «Автосалон Мерседес»» страхове відшкодування № 777.23.2730762 від 05 січня 2023 року розмірі 496 259 гривень 80 копійок. При вирішенні спірних правовідносин суд виходить з того, що за своїм правовим характером вони є деліктними, тобто такими, що виникли внаслідок заподіяння шкоди. Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України. Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування передбачене частиною 1статті 22 Цивільного кодексу України. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України). Частиною 3 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, джерелом підвищеної небезпеки визнається діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1 статті 1187 Цивільного кодексу України). Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на положення пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану винною особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Як вже зазначалось, відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зі змісту постанови судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Мельниченко М. П. прийнятої 25 січня 2024 року у справі з єдиним унікальним № 201/15037/23 (провадження № 3/201/352/24) вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 29 листопада 2023 року у [ADDRESS] , за участю транспортних засобів марки «HYUNDAY ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», держаний номерний знак [NUMBER] , та марки «ГАЗ 31105», держаний номерний знак [NUMBER] , сталась саме з вини водія [PERSON] . Таким чином, з огляду на наведені вище норми права особою, що повинна відповідати за завдану шкоду є відповідач по справі. Статтею 979 Цивільного кодексу України обумовлено, що договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (стаття 992 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, у разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 Цивільного кодексу України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 Цивільного кодексу України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з одного боку, і стаття 993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Разом з тим, за правилами статтей 9, 12, 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при визначенні розміру страхового відшкодування при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, страховиком не відшкодовується франшиза, якщо інше не передбачено договором та витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до частин 1 та 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Пунктом 32.7 частини 1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.\\Системний аналіз пункту 32.7 частини 1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу 3 пункту 3 частини 1 статті 988, статтей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у розмірі коефіцієнту зносу деталей транспортного засобу, що замінюються, повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження №61-11714св19). Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Як убачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, цивільно-правова відповідальність водія (власника) транспортного засобу марки «HYUNDAY ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , станом на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС» на підставі полісу ЕР/217153553 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» було подано до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС» заяву про відшкодування шкоди в порядку суброгації по зазначеній події. Полісом ЕР/217153553 передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 160 000 гривень 00 копійок, франшиза - 3 200 гривень 00 копійок. Згідно копії платіжної інструкції № 268459 від 26 лютого 2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС» (СТРАХОВА КОМПАНЯ «БРОКБІЗНЕС») відшкодувало позивачу 156 800 гривень 00 копійок (160 000 гривень 00 копійок мінус франшиза 3 200 гривень 00 копійок) за полісом ЕР/ 217153553 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Як зазначалось вище, ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», згідно копії платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 68815205 від 20 грудня 2023 року було перерахувало на розрахунковий рахунок Філії «Автосалон Мерседес»» страхове відшкодування у розмірі 496 259 гривень 80 копійок. Полісом ЕР/217153553 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС» передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 160 000 гривень 00 копійок, франшиза 3 200 гривень 00 копійок. Положеннями статті 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Отже, заборгованість відповідача, [PERSON] , перед ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» за заподіяну шкоду складає 339 459 гривень 80 копійок (496 259 гривень 80 копійок (страхове відшкодування згідно страхового відшкодування) мінус 156 800 гривень 00 копійок (відшкодування АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС» за полісом ЕР/ 217153553). В силу принципу змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. Як вже зазначалося, у статті 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Цивільного процесуального кодексу України. Згідно частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, відповідачем, [PERSON] , не було надано будь яких доказів підтверджуючих здійснення останнім відшкодування завданих збитків потерпілій особі, СЕЛЯНСЬКОМУ ФЕРМЕРСЬКОМУ ГОСПОДАРСТВУ «НОВЕ», також не надано доказів, що виплачене позивачем потерпілому відшкодування складає меншу суму, або пошкодження транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ GLE 350», державний номерний знак [NUMBER] , не відповідають тим, що зазначені у акту огляду транспортного засобу від 12 грудня 2023 року та рахунку-фактури № СЧD-03308 від 13 грудня 2023 року або фактичним пошкодженням. Виходячи з викладеного, суд при заочному розгляді справи дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» є обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи убачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 5091 гривня 90 копійок, що підтверджено платіжною інструкцією № 709 від 22 березня 2024 року, банк платника - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», у зв`язку з чим необхідно стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5091 гривня 90 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved