Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

В липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 листопада 2023 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] в електронній формі укладено договір №456077-КС-006 про надання кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит на банківську картку в розмірі 30000,00 грн. на засадах строковості, повротності, платності, зі сплатою 1,16103851 процентів за кожен день користування кредитом (фіксована ставка). Позивач виконав взяті на себе зобов"язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка зобов`язання\~за вказаним\~договором належним\~чином не\~виконала,\~внаслідок чого\~допустила заборгованість,\~яка станом\~на 22\~липня 2024\~року складає 96762,82 грн, з яких: 30000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 62262,82 грн - сума прострочних платежів по процентах, 4500,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн судового збору. 23 серпня 2024 року представником відповідача - адвокатом Бусахіним О.С. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та обґрунтованість. Зазначає, що позивачем не підтверджено факт виконання умов кредитного договору кредитором, а саме не підтверджено факт надання грошових коштів позичальнику. Також відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, які просить стягнути позивач. Крім того вважає вимогу позивача про стягнення відсотків у розмірі 62262,82 грн є не доведеною та такою, що є більше на 33722,82 грн, ніж це передбачено договором. Зазначає, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред"явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Крім того, у період дії в Україні воєнного стану, який введено Указом Президента України з 24 лютого 2022 року, та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов"язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов"язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У відповіді на відзив від 27 серпня 2024 року, представник позивача [PERSON] просив відхилити доводи сторони відповідача та врахувати, що ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов"язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 30000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника на умовах визначених договором. Відповідач була ознайомлена з порядком нарахування відсотків за договором та встановлення комісії за надання кредиту. До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" не нараховувало та не просить стягнути з відповідача пеню чи штрафи, а просить стягнути лише заборгованість по тілу, відсоткам та комісії за надання кредиту, які були нараховані відовідно до умов кредитного договору. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] згідно поданої письмової заяви просив про розгляд справи у відсутність представника ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Бусахін О.С. також подав письмове клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без участі відповідача та її представника. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає\~можливим проводити\~розгляд справи\~за відсутності\~сторін, на підставі наявних у справі доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 27 листопада 2023 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікційних систем, дистанційно, шляхом підписання одноразовим ідетифікатором укладено договір №\~456077-КС-006 про надання кредиту, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 30000,00 грн, строком кредитування на 16 тижнів до 18 березня 2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,16103851 % в день (фіксована ставка) та комісії за надання кредиту у розмірі 4500,00 грн, що узгоджується п. 2.1, 2.3, 2.4, 2.5 кредитного договору (а.с. 31-39). Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 30000,00 грн підтверджено довідками ТОВ "Фінансова компанія "Елаєнс" про переказ грошових коштів на банківську картку позичальника 27 листопада 2023 року двома платежами 25000,00 грн та 5000,00 грн (а.с. 55-56). Крім того, факт переказу коштів на рахунок відповідачки також підтверджується випискою по картковому рахунку №\~ [NUMBER] [PERSON] за період з 27 листопада 2023 року по 28 листопада 2023 року та довідкою АТ КБ "ПриватБанк", якою підтверджено що на ім"я [PERSON] в банку дійсно емітовано картку №\~ [NUMBER] (а.с. 112). \~ \~ \~ \~У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, згідно наданого позивачем розрахунку, у відповідачки [PERSON] станом на 22 липня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 96762,82 грн, з яких: 30000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 62262,82 грн - сума прострочних платежів по процентах, 4500,00 грн - сума прострочених платежів за комісією (а.с. 64-68). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору, отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала. Твердження представника відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з наданого позивачем деталізованого розрахунку заборгованості нарахування відсотків після 18 березня 2024 року не здійснювалось та сума заборгованості за кредитним договором не збільшувалась. Щодо посилань представника відповідача на неправомірне нарахування неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невикоання, часткове викоання) в умовах воєнного стану, суд звертає увагу на те, що такі нарахування позивачем проведені не були. Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили комісію за надання кредиту у розмірі 4500,00 грн, яку й просить стягнути позивач з відповідачки. Враховуючи вище наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 100). Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved