Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

У травні 2024 року ТОВ «Коллект центр» звернулось до суду з позовом до\~\~ [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 08.08.2019 року [PERSON] уклав з Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» кредитний договір №010/41939/82/622751, відповідно до умов якого, банк відкрив відповідачу картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 20 000 гривень, а відповідач зобов`язався повернути використану суму в строк 48 місяців р та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 48 % річних. Позивач вказує, що 26 червня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-9, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01.2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за кредитним договором №010/41939/82/622751 від 08.08.2019 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № №010/41939/82/622751 від 08.08.2019 року у розмірі 63916,03 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 12000 грн.. Ухвалою суду від 19.06.2024 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» Про дату судового засідання відповідач повідомлений оголошенням на сайті судової влади України За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8ст.\~178\~ЦПК України зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку Судом встановлено, що 08.08. 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та\~\~ [PERSON] \~\~укладено кредитний договір №010/41939/82/622751, відповідно до умов якого, Банк відкрив відповідачу картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 20 000 гривень, а відповідач зобов`язався повернути використану суму в строк 48 місяців та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 48 %. 20.09 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-19 -F, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до ,оржників за кредитними договорами. 10.01.2023 року відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», у т.ч. за кредитним договором №010/41939/82/622751 від 08.08.2019 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем Згідно з частиною 1\~статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1\~статті 205 ЦК України, визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття\~6\~та\~627 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони з належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами Договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1\~статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2\~статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтями\~1054,\~1055 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статті\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Згідно\~ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Згідно зі\~ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1\~ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur \~ \~ \~ \~ Як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, у зв`язку з чим має заборгованість з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)\~23727, 65 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~33363, 65 грн; Разом з тим, вимога про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості)\~6552, 70 грн. задоволенню не підлягає, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників за договором про відступлення права вимоги не є належним доказом розміру заборгованості за процентами у сумі 6552,70 грн., ,оскільки з його змісту неможливо встановити розмір відсоткової ставки за якою проводились нарахування процентів, зокрема суд позбавлений можливості дослідити за який конкретно період нараховані відсотки первісним кредитором. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 2717,57 грн. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 12 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору 25-01/2023 від 25.01.2023 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги 02-01/2023 від 02.01.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс., акт №3 приймання-передачі наданої правової допомоги від 03.04.2024 року, платіжну інструкцію №0433380000 від 10.05.2024 року, В порядку\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~ необхідно стягнути з відповідача \~на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2717,57 грн. та у повернення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10770 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial