Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] відповідно до якого просить суд розірвати шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позову зазначено, що позивач з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2015 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розлучення будуть проживати з відповідачем і на утримання яких позивач буде надавати матеріальну допомогу добровільно. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинені з липня 2023 року через несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Фактично шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання, про розгул д справи без участі позивача. Відповідач [PERSON] , надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечувала, після розірвання шлюбу просила суд змінити їй прізвище на « [PERSON] » Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, вбачається, що 12.05.2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №333. Прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище

Outcome: approved