Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє її представник адвокат Бойченко Г.А., звернулася до суду з заявою про встановлення факту, який має юридичне значення, в якій просила встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , постійно проживала разом з її батьком [PERSON] , [INFO] , на час його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування поданої заяви зазначала, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . На момент смерті батько проживав разом з заявницею за її зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , хоча був зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилася спадщина, а тому для прийняття спадщини заявниця звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку з дня смерті батька для звернення з заявою про прийняття спадщини при відсутності документів про реєстрацію заявниці разом з батьком на день його смерті. Посилаючись на те, що на час смерті батька постійно проживав разом з заявником за адресою її місця реєстрації, хоча і був зареєстрований за іншою адресою, просила за цих обставин встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою суду 13.08.2024 року прийнято до провадження заяву [PERSON] з відкриттям провадження у справі та призначенням її до розгляду в порядку окремого провадження. Представник заявника [PERSON] адвокат Бойченко Г.А. в судому засіданні підтримав вимоги заяви та просив її задовольнити з викладених у неї підстав. Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судовому засіданні не була присутньою, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, прийнявши рішення відповідно до чинного законодавства України. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона з заявницею є сусідами, проживають в одному дворі з 1983 року. Батько [PERSON] проживав на момент смерті разом з донькою, вона і займалася його похованням. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами 2 та 6 статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. При тому факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємцю потрібно доводити за допомогою сукупності доказів, які свідчать про те, що заявник спільно проживав зі спадкодавцем та був пов`язаний з ним спільним побутом, і мав взаємні права та обов`язки, зокрема, ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність спільного постійного проживання При вирішенні справи судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до даних домової книги [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю директора Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за вих. №19.03.03-11/3285/23 від 27.09.2023 року станом на 25.09.2023 року за відомостями Реєстру територіальної громади міста Миколаєва місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, про що Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зроблено актовий запис №3944 та видано свідоцтво про смерть від 11.09.2020 року серії [NUMBER] . Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке належало останньому. Для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] заявник [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори м. Миколаєва. 02.09.2021 року державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Фоменком С.П. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва на все майно після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини та відсутності документів на підтвердження реєстрації місця проживання разом з померлим на день його смерті. За повідомленням керівника Третьої миколаївської державної нотаріальної контори за вих. №599/01-16 від 22.08.2024 спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не виявлена. Оскільки заявник [PERSON] пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, а документи, які підтверджують реєстрацію її місця проживання разом з померлим [PERSON] відсутні, заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини у відповідності до частини 3 статті 1268 ЦК України, як особа, що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Звертаючись до суду з вказаною вище заявою, [PERSON] зазначає, що хоча її батько мав зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , проте на час його смерті він проживав разом з заявником за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що заявником [PERSON] доведено наданими до суду доказами факт постійного проживання разом з батьком [PERSON] на час його смерті за вказаною вище адресою. Факт спільного проживання померлого [PERSON] на час його смерті з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтвердила також в судовому засіданні допитаний свідок. А за такого вимоги заяви [PERSON] є обґрунтованими, а заява такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved