Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області з посиланням на наступне. Відповідно до погосподарських книг Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області: №11 за 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000 роки членами двору, до якого належав житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (після 17.07.2020 року - Ставищенська територіальна громада, Білоцерківський район) Київської області, були їх (позивачів) батько [PERSON] та мати [PERSON] . Вони (позивачі - їх діти) вибули з двору в період 1988-1995 p. p.. Після вибуття із вказаного двору не зверталися за витребуванням частки з майна колгоспного двору, і через сплив трирічного строку давності втратили право на її витребування. Рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів №153 від 11.10.1988 затверджене рішення виконкому Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області №29 від 26.08.1988 року "Про затвердження списків власників будівель по сільській Раді для одержання свідоцтв про право власності", в якому вказано головою двору, розташованого по [ADDRESS] , [PERSON] . 12 лютого 2015 року у віці 77 роки їх (позивачів) мати [PERSON] померла. До Ставищенської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися вони (позивачі) спадкоємці за законом першої черги: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримали свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. [INFO] у віці 78 років помер їх (позивачів) батько [PERSON] . До Ставищенської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися вони (позивачі) - спадкоємці за законом першої черги, отримали свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. 29.02.2024 року за №116/02-31, №117/02-31 державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок через відсутність правовстановлюючого документа на ім`я померлого і реєстрації права власності на будинок в КП КОР «Київське обласне БТІ» та ДРРП. Позивачі просять суд визнати: - право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , за кожним з них, на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 75,7 м2 житловою площею 46,1 м2 вартістю 67500 гривень, - право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , за кожним з них, на 1/8 частину вказаного житлового будинку [ADDRESS] , а всього право власності, за кожним з них, на 1/4 частину зазначеного житлового будинку. Ухвалою Ставищенського районного суду від 01.08.2024 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 42 - 43). В підготовче судове засідання позивачі не прибули, відповідно до позовної заяви (а. с. 5) просять справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області в підготовче судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 123), до суду 30.08.2024 представник селищної ради подав заяву про слухання справи у його відсутність та про визнання позову (а. с. 50). Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Іванівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а. с. 18-20, 21-22), довідки Іванівської сільської ради Київської області № 896 від 14.08.2019 року (а. с. 29) житловий будинок [ADDRESS] , належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , членом двору його дружина [PERSON] , які згідно діючий на той час ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/2 частину. Відповідно до вищевказаних погосподарських книг Іванівської сільської ради їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (до одруження [PERSON] - а. с. 84, 85, 108, 109) вибули з двору в період 1988-1995, після вибуття з двору не звертались за витребуванням частки з майна колгоспного двору, і через сплив трирічного строку давності втратили право на її витребування. Рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів № 153 від 11.10.1988 затверджене рішення виконкому Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області №29 від 26.08.1988 року "Про затвердження списків власників будівель по сільській Раді для одержання свідоцтв про право власності", в якому вказано головою двору, розташованого по [ADDRESS] , [PERSON] (а. с. 23). Згідно довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» № 2410 від 22.11.2016 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена (а. с. 31). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок не здійснена (а. с. 97). Відповідно до матеріалів спадкової справи (а. с. 100 - 122) [INFO] померла [PERSON] (а. с. 106), спадщину за законом після смерті якої прийняли, подавши до Ставищенської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк її діти сини [PERSON] (а. с. 111), [PERSON] (а. с. 113), [PERSON] (а. с. 112) та дочка [PERSON] (до передостаннього одруження Мондриївська - а. с. 84, 85, 108, 109) відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ч.1, 1268 ч. 1, 1269 ч. 1 ЦК України (а. с. 100, 101. 102, 103). Чоловік померлої [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, подавши до вказаного державного нотаріуса відповідну заяву відповідно до ст. 1273 ЦК України (а. с. 104). На частину майна спадкодавиці, а саме, земельну ділянку позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом, 23.10.2015 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 119, 120, 121, 122). Відповідно до матеріалів спадкової справи (а. с. 74 - 98) [PERSON] помер [INFO] (а. с. 79), спадщину за законом після смерті якого прийняли, подавши до Ставищенської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк його діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ч.1, 1268 ч. 1, 1269 ч. 1 ЦК України (а. с. 74, 75. 76, 77). На частину майна спадкодавця, а саме, земельну ділянку позивачі як спадкоємці за законом, 17.08.2018 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 91, 92, 93, 94). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як встановлено статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, Статтею 1261 ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування мають переживше подружжя, діти та батьки спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою від 29.02.2024 року за № 116/02-31 Ставищенська державна нотаріальна контора відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок після смерті [PERSON] через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а. с. 99). Відповідно до технічного паспорта загальна площа вказаного будинку - 75,7 кв. метри житлова площа 46,1 кв. метри. Крім житлового «А-1» з прибудовою «а», побудови), в домогосподарстві розташований погріб з шийкою «Г/п» (1965 року побудови), сарай прибулова «б», сарай «Б» (1970 року побудови), гараж «В» (1975 року побудовви), літня кухня «Г», ганок «а1», колодязь питний «№1» (1965 року побудови) (а. с. 32 - 34). Вартість спірного житлового будинку відповідно до висновку про ринкову вартість становить 270000 гривень (а. с. 35). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , за життя, як голова колгоспного двору, та [PERSON] як член двору набули право власності на спірний житловий будинок, кожен на його частину, після смерті [INFO] [PERSON] її діти - позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули право власності в порядку спадкування за законом, кожен на 1/8 частину будинку, та після смерті [INFO] [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом також набули позивачі, кожен на 1/8 частину будинку, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки згідно позову позивачі понесені витрати по сплаті судового збору беруть на себе, суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved