Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просить суд зняти арешт з усього нерухомого майна, який зареєстрований 31.10.2012 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, у розділі Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження №13185101, підстава обтяження Постанова Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження В-21/966 (ВП№34738814) від 25.10.2012р. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона при оформленні спадщини після смерті сина [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , дізналася що у розділі Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про накладення арешту на все майно (не визначене), що належить її сину. При зверненні до виконавчої служби з`ясувалося, що виконавче провадження знищено, однак арешт не було знято, через що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки (а.с. 5). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.56, 57), причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходили, відзив на позов не подавали. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280-283 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження №34738814, було накладено арешт на усе нерухоме майн, що належить [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] який зареєстрований 31.10.2012 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, у розділі Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження №13185101, підстава обтяження Постанова Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження В-21/966 (ВП№34738814) від 25.10.2012р. [PERSON] , є матір`ю [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про смерть. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини було встановлено про наявність існуючого арешту. Згідно довідки Суворовського ВДВС у місті Одесі, встановлено, що ВП №34738814 знищено, а більш детальна інформація по провадженню відсутня (а.с. 12). Відповідно ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України зазначає, шо власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст.\~319\~ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.\~321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1,2 ст.\~386\~ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз?яснено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. При таких обставинах, суд прийшов до висновку про те, що у [PERSON] є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту.

Outcome: approved