Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі -ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за Кредитним договором № 5649681 в розмірі 22 729 грн. 00 коп., з яких: 7 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 729 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 4278549 в розмірі 20 000 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, що разом становить 42 729 грн. 00 коп. Свої вимоги мотивувало тим, що між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №5649681 від 29.05.2023 року, який підписаний електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 договору позики. Даний договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційні системі позикодавця в порядку, передбаченому Законом України\~«Про електронну\~комерцію» шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особовому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальника шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле. Відповідно до умов договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі пов`язанні з виконання цього договору. Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 робочих днів з дати підписання договору. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію передбачену ч. 2\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» та Закону України «Про захист персональних даних». Правила надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою» є невід`ємною частиною договору. Крім того, ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.\~641,\~644 ЦК України\~та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору. При цьому, 13.12.2023 між позивачем та ТОВ «Маніфою» було укладено договір факторингу №13-12/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. З реєстру боржників від 13.12.2023 року до договору факторингу №13-12/2023 від 13.12.2023 року слідує, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №5649681 від 29.05.2023 року в сумі 22 729 грн. 00 коп., з яких: 7 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 729 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 08.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №4278549. Відповідно до умов яких позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») на погоджений на умовах договору строк, шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений на сайті з повною інформацією щодо позичальника та його послугами, що передбачено\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, погодився з тим, що він до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та «Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mvcredit.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.\~641,\~644 ЦК України\~та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору. 14.06.2021 року між позивачем та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. З реєстру боржників №16 від 27.02.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року слідує, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №4278549 від 08.07.2023 року в сумі 20 000 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за вищевказаними договорами, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань. При цьому, вказана сума заборгованості за кредитними договорами не погашена ні на рахунок попередніх кредиторів, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за кредитними договорами, а також судових витрат. Всупереч умовам зазначених вище кредитних договорів та договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку із вищевикладеним позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики № 5649681 в розмірі 22 729 грн. 00 коп., з яких: 7 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 729 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 4278549 в загальному розмірі 42 729 грн. 00 коп. та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Представник позивача просив розглядати справи у його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що позивачем заявлено позовні вимоги, розмір яких завищено, а саме позивачем поза межами строку дії договорів заявлено вимогу про сплату відсотків за користування кредитів. Враховуючи це, відповідачка частково визнає позовні вимоги і просить врахувати те, що позивачем безпідставно нараховано відсотки поза межами передбачених строків дії договорів кредиту та позики. Дослідивши матеріали справи, вислухавши заперечення сторони відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від 23\~лютого 2006\~року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до\~ст.6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до\~ст. 1054-1055 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог\~ЦК України. Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що: 29.05.2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики №5649681, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «d95548». Також відповідачем підписаний Додаток №1 до договору Розрахунок за договором позики електронним підписом одноразовим ідентифікатором «d95548», Додаток № 2 до договору позики електронним підписом одноразовим ідентифікатором «g52343» та Паспорт позики електронним підписом одноразовим ідентифікатором «t91712». (а.с. 7-22) Згідно умов договору сторони погодили суму позики 7000 грн. 00 коп., строк позики - до 09.08.2023 року 72 дні, дату надання позики 29.05.2023 року, акційну (0,01 %) та базову процентну ставку (2.49%), дата повернення позики 09.08.2023 року. Відповідно до п. 2.5 договору Позика надається Позичальнику вдень підписання Сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого Позичальником. Пунктом 8.4, 8.4.3 Договору передбачено, що Позикодавець має право відмовитися від Договору позики до надання Позики в таких випадках: відсутність технічної можливості надання Позики (відсутність вільних грошових коштів, зазначення позичальником неточних/неправильних/ недійсних банківських реквізитів для отримання Позики, невиконання платіжної системи доручення Позикодавця щодо перерахування Позики тощо). 13.12.2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13-12/2023, у відповідності до умов якого ТзОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги (а.с.23-26). З реєстру боржників від 13.12.2023 року до договору факторингу №13-12/2023 від 13.12.2023 року слідує, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №5649681 від 29.05.2023 року в сумі 22 279 гривень 00 копійок, з яких: 7 000 грн. 00 коп. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 15 729 грн. 00 коп. - сума заборгованість за відсотками. На підтвердження заборгованості за кредитним договором №5649681 позивачем долучено розрахунок заборгованості здійснений ТОВ «ФК`ЄАПБ» за період з 13.12.2023 року по 30.04.2024 року (а.с.27). 13.08.2023 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №4278549, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «J5K5Xos6sb». Також до матеріалів справи долучена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «J5K5Xos6sb» (а.с.32-35). Згідно умов договору сторони погодили суму кредиту 5000 грн. 00 коп., строк позики (строк договору) 15 днів, процентну ставку 2.5% фіксовану. (а.с.32) Відповідно до таблиці п. 2.2 Договору погоджено дату надання позики 08.07.2023 року, дату повернення позики 23.07.2023 року, знижену процентну ставку 0.01%, процентну ставку за понадстрокове користування позики -2.70%, пеню 2.70%, орієнтовну реальну річну процентну ставку 231834,62%, орієнтовну загальну вартість позики 6\~875 грн. 00 коп. (а.с. 34). Згідно до п. 1 договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника. 14.06.2021 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги. (а.с. 36-37) 28.07.2021 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №2 до договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги. (а.с. 38) 25.01.2024 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №16 до договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги згідно Реєстру боржників №16 від 25.01.2024 року. (а.с.39-40) З реєстру боржників №16 від 25.01.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року слідує, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №44278549 від 08.07.2023 року в сумі 20 000 гривні 00 копійок, з яких: 5 000 грн. 00 коп. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 15 000 грн. 00 коп. - сума заборгованість за відсотками. На підтвердження заборгованості за кредитним договором №44278549 позивачем долучено розрахунок заборгованості здійснений ТОВ «ФК`ЄАПБ» за період з 21.01.2024 р по 30.04.2024 року. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч умовам Кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Отже, щодо позовних вимог ТОВ "ФК "ЄАПБ" в частині стягнення відсотків за договором позики № 5649681 від 29.05.2023 та за договором позики № 4278549 від 08.07.2023, суд виходить з наступного. Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки. "78. Поняття "користування кредитом", яким послуговуються скаржники, є окремим випадком "користування чужими коштами". Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої\~статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 79. Підстав відступити від указаних вище правових висновків немає. 80. Отже, "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. 91. Отже, припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. 103. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625 ЦК України\~у розмірі, встановленому законом або договором. 108. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі N 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає. 113. У\~статті 627 ЦК України\~зазначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог\~ЦК України\~та інших актів цивільного законодавства. 114. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. 115. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі\~статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). 122. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). 128. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України.\~У подібних\~спорах судам\~необхідно здійснити\~тлумачення умов\~відповідних договорів\~та дійти\~висновку,\~чи мали\~на увазі\~сторони встановити\~нарахування процентів\~як міри\~відповідальності у\~певному розмірі\~за період\~після закінчення\~строку кредитування\~або після\~пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Згідно умов укладеного договору позики № 5649681 від 29.05.2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] та додаткової угоди до даного договору позики, сторони погодили суму позики 7000 грн. 00 коп., строк позики - до 09.08.2023 року 72 днів, дату надання позики 29.05.2023 року, акційну (0,01 %) та базову процентну ставку (2.49%), дата повернення позики 09.08.2023 року та відповідно до розрахунку наданого позивачем загальна вартість позики в межах дії Додаткової угоди до договору позики №5649681 від 29.05.2023 року становить 13 279 грн. 00 коп. За умовами договору позики №4278549 від 08.07.2023 року укладеного між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , сторони погодили суму кредиту 5000 грн. 00 коп., строк позики (строк договору) 15 днів, процентну ставку 2.5% фіксовану. (а.с.32) Відповідно до таблиці п. 2.2 Договору погоджено дату надання позики 08.07.2023 року, дату повернення позики 23.07.2023 року, знижену процентну ставку 0.01%, процентну ставку за понадстрокове користування позики -2.70%, пеню 2.70%, орієнтовну реальну річну процентну ставку 231834,62%, орієнтовну загальну вартість позики 6\~875 грн. 00 коп. (а.с. 32). Аналізуючи наведені умови договорів щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, суд приходить до висновку, що у договорах відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору. В матеріалах справи відсутні будь-які докази про належне повідомлення відповідача про настання таких подій, як автопролонгація Договору, тобто про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом. Відтак з закінченням строків на які укладалися договір позики № 5649681 від 29.05.2023, договір позики №4278549 від 08.07.2023, з дня укладення цих Договорів у кредитора припинилося право нараховувати передбачені договором позики проценти та інших платежів за цими договорами. Доказів, що сторони продовжили строк Договорів позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять. Тому заявлена ТзОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками понад передбачений за договором позики договір позики № 5649681 від 29.05.2023, договір позики №4278549 від 08.07.2023, строки є безпідставною та не підлягає до задоволення. Також, суд зважує на те, що матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право кредитора за вищевказаними кредитними договорами, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Вищевказані обставини свідчать про те, що позичальник неналежно виконує умови кредитних договорів. Щодо суми заборгованості та розрахунків заборгованості по вищевказаних кредитних договорам, то суд зазначає наступне. Так, за договором позики № 5649681 від 29.05.2023 згідно розрахунку в межах строку дії договору становить в сумі 24\~657 гривень 60 копійок, з яких: 6\~230 грн. 00 коп. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 18217 грн. 60 коп. - сума заборгованість за відсотками, 210 грн. 00 коп. заборгованість за комісією. За договором про споживчий кредит №101916275 від 28.07.2023 року заборгованість становить в сумі 23 501 гривня 10 копійок, з яких: 6\~160 грн. 00 коп. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 16 991 грн. 10 коп. - сума заборгованість за відсотками, 350 грн. 00 коп. заборгованість за комісією. Дані суми заборгованості встановлені судом на підставі наданих доказів. Відповідач жодних заперечень щодо правильності наведених розрахунків не надав як і власних контррозрахунків. Щодо наданих розрахунків за договором позики №4825366 від 13.08.2023 року, договором позики №76785326 від 12.08.2023 року, договором позики №5854597 від 17.07.2023 року, позивач в частині стягнення відсотків здійснив нарахування відсотків понад передбачений за договором позики №4825366 від 13.08.2023 року, договором позики №76785326 від 12.08.2023 року, договором позики №5854597 від 17.07.2023 року, строки, а тому суд приходить до наступного. За Кредитним договором № 4825366 наявна заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 7\~812 грн. 50 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2\~812 грн. 50 коп. - сума заборгованості за відсотками в межах строку дії договору; за договором позики № 5649681 в розмірі 13\~279 грн. 60 коп., з яких: 7000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 279 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 4278549 в розмірі 6 875 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 875 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. Зважаючи на невиконання позичальником своїх зобов`язань права позивача є порушенні, існує заборгованість за кредитними договорами, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку в загальному розмірі що разом становить 20 154 грн. 00 коп. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3\~028 грн. 00 коп., ціна позову становила 42 729 грн. 00 коп., позов задоволено на суму 20 154 грн. 00 коп., тобто на 47,16% (20\~154,00 х 100 : 42\~729,00), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 428 грн. 21 копійка (3 028 х 47,16%) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved