Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №77839375 в розмірі 27 129,38 грн., за кредитним договором №105812 в розмірі 5 800,00 грн., за кредитним договором №57154 в розмірі 7 410,00 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №77839375. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за договором позики перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 27 129,38 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту - 8 300,00 грн., сума боргу за процентами - 18 829,38 грн. 10.11.2021 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №105812. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора що був надісланий на номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29022024, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 5 800,00 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту - 2 000,00 грн., сума боргу за відсотками - 3 800,00 грн. 11.11.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №57154. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора що був надісланий на номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 05.01.2024 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 05012024, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 7 410,00 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту - 2 000,00 грн., сума боргу за відсотками - 5 110,00 грн., сума заборгованості по комісії - 300,00 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у загальному розмірі 40 339,38 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, а розрахунки боргу здійснені не вірно, як і не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за укладеними договорами. Тому, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача фактично підтримала заявлені раніше позовні вимоги, а також додала додаткові документи. В запереченнях на відповідь на відзив сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову повністю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі та задовольнити позов, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2024 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02 листопада 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений Договір позики №77839375 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) на суму 8 300,00 грн., строк договору 30 днів, знижена процентна ставка/день - 0,6965 %, процентна ставка базова/день - 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування - 2,70% в день. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію договору позики №77839375 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 02.11.2021 року, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та розрахунок заборгованості за кредитним договором №77839375 від 02.11.2021 за період з 27.10.2023 по 30.04.2024 (залишок заборгованості складає 27 129,38 грн.) 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Додаткової угоди №12 та Витягу з Реєстру боржників №11 від 27.10.2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27 129,38 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту - 8 300,00 грн., сума боргу за процентами - 18 829,38 грн. 10 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Договір №105812 про надання споживчого кредиту на суму 2 000,00 грн., на 10 днів зі сплатою 1,90 % річних на добу. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію Договору №105812 про надання споживчого кредиту від 10.11.2021 року, копію додатку №1 до Договору №105812 про надання споживчого кредиту від 10.11.2021 року, паспорт споживчого кредиту та розрахунок заборгованості за кредитним договором №105812 від 10.11.2021 року у сумі 5 800,00 грн. 29.02.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Селфі Кредит» укладено Договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 від 29.02.2024 року до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5 800,00 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту - 2 000,00 грн., сума боргу за відсотками - 3 800,00 грн. 11 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» та [PERSON] було укладено Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №57154 на суму 2 000,00 грн., строк договору 18 днів зі сплатою 3,5 % річних на добу. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №57154 від 11.11.2021 року, копію додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №57154 від 11.11.2021 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором №57154 від 11.11.2021 року у сумі 7 410,00 грн. 05.01.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» укладено Договір факторингу № 05012024, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ ««Фінансова компанія «Авіра Груп» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 05.01.2024 року до Договору факторингу № 05012024 від 05.01.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7 410,00 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту - 2 000,00 грн., сума боргу за відсотками - 5 110,00 грн., сума заборгованості по комісії - 300,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З урахуванням того, що надані позивачем до позовної заяви розрахунки суми боргу за переліченими договорами, а також додатково до відповіді на відзив дані про електронний переказ та інформаційна довідка не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за кредитними договорами та договором позики, у розмірі, зазначеному у розрахунках. При цьому варто зазначити, що у наданих суду даних про електронний переказ та інформаційній довідці відсутні відомості про повний номер карти, на яку було перераховано кошти. При цьому, протягом розгляду справи стороною позивача не заявлялось клопотань про витребування банківських документів на підтвердження належності відповідачу банківської карти. Окремо, щодо наявності у позивача права вимоги за договором позики №77839375 від 02.11.2021 року варто зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У той же час, позивач посилається на договір факторингу, який було укладено у 14.06.2021 році, тоді як договір позики був укладений у 02.11.2021 році, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача. Продовження сторонами строку дії договору внаслідок укладення додаткової угоди та укладення у подальшому реєстру прав вимоги до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до [PERSON] , оскільки станом на 14.06.2021 року у ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки договір позики було укладено лише 02.11.2021 року. Хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факти перерахування відповідачу коштів за кредитними договорами та договором позики, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту та позики у розмірі, зазначеному у розрахунках, як і не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором позики №77839375, за яким просить у судовому порядку стягнути заборгованість. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed