Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [PERSON] був споживачем послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , згідно публічного договору, укладеного з ТОВ «Черкасигаз Збут», особовий рахунок № [NUMBER] , ЕІС код 56ХМ38 І16283145U , та належним чином здійснював оплату за\~ спожитий природний газ. Згідно\~ Наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Позивача не було завчасно повідомлено відповідачем про зміну постачальника з 01 травня 2022 року. 22 травня 2024 року на підставі виставленого відповідачем позивач перерахував на користь ТОВ « Черкасигаз Збут»\~ 2500 гривень згідно квитанції TS206837. 28 червня 2024 року на підставі виставленого позивачем рахунку відповідач перерахував на користь ТОВ « Черкасигаз Збут» 3 938 гривень 24 копійки за послуги з газопостачання, надані в травні 2024 року. Але, в червні 2024 року позивач отримав рахунок від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Після отримання вкааного рахунку\~ позивач дізнався, що згідно\~ Наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Враховуючи викладене, починаючи з 01 травня 2022 року, позивач отримував природний газ не від ТОВ « Черкасигаз Збут», а від іншого постачальника - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Жодних офіційних повідомлень про зміну\~ постачальника природного газу на адресу позивача не надходило. Проте, восени 2023 року на абонентський номер позивача почали надходити смс-повідомлення, а також телефонні дзвінки від\~ ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з вимогами погашення простроченої заборгованості в розмірі 6 492 гривні 82 копійки. За таких обставин, 08 грудня 2023 року позивач був змушений звернутись до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з листом, в якому\~ просив анулювати заборгованість та здійснити зарахування грошових коштів, сплачених ним за спожитий в травні природний газ на користь ТОВ «Черкасигаз Збут», в рахунок оплати за спожитий позивачем природний газ в липні 2022 року. У відповідь, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» своїм листом повідомило позивача, що з 01 травня 2022 року позивач був включений до реєстру споживачів\~ ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з ЕІС-кодом 56ХМ38А16283145U за адресою позивача та останньому присвоєний особовий рахунок № [NUMBER] , а також повідомило, що відповідач був зобов`язаний проінформувати позивача про неспроможність останнього продовжувати постачання природного газу. Крім того, позивач зазначив, що відповідач, який починаючи з 01 травня 2022 року не здійснював постачання природного газу позивачу, продовжував надсилати на адресу позивача паперові\~ рахунку засобами поштового зв`язку із зазначенням сум до сплати у відповідних періодах. Так, згідно отриманого позивачем засобами поштового зв`язку рахунку, станом на листопад 2023 року\~ за даними ТОВ « Черкасигаз Збут» заборгованість позивача\~ за «надані» останнім послуги з газопостачання становить 8 696 гривень 88 копійок. Враховуючи викладене, на особовому рахунку позивача № [NUMBER] , відкритому відповідачем, утворилась переплата в сумі 6 438 гривень 24 копійки. 21 грудня 2023 року позивачем було направлено відповідачу про повернення переплати за природний газ в розмірі 6 438 гривень 24 копійки, яку відповідачем залишено без реагування і грошові кошти в розмірі 6 438 гривень 24 копійки до цього часу\~ не повернуто. ТОВ «Черкасигаз збут» здійснює діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою Національної комісії, згідно постанови НКРЕКП № 838 від 29 червня 2017 року. Наказом Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. ТОВ «Черкасигаз збут» з 01 травня 2022 року здійснює лише обчислення об`єму спожитого газу, а тому сплачені кошти на рахунок відповідача за об`єм, який фактично не поставлений, є такими, що отримані відповідачем безпідставно. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2024 року відкрито провадження у справі\~ та призначено судове засідання. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в яком останній просив відмовити в задоволенні\~ заявлених позовних вимог про захист прав споживачів, стягнення інфляційних , 3% річних та моральної шкоди відмовити в зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві останнього. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] був споживачем послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , згідно публічного договору, укладеного з ТОВ «Черкасигаз Збут», особовий рахунок № [NUMBER] , ЕІС код 56ХМ38 І16283145U. Згідно\~ Наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що його не було завчасно повідомлено відповідачем про зміну постачальника природного газу\~ з 01 травня 2022 року. 22 травня 2024 року на підставі виставленого відповідачем позивач перерахував на користь ТОВ « Черкасигаз Збут»\~ 2500 гривень згідно квитанції TS206837. 28 червня 2024 року на підставі виставленого позивачем рахунку відповідач перерахував на користь ТОВ « Черкасигаз Збут» 3 938 гривень 24 копійки за послуги з газопостачання, надані в травні 2024 року. В червні 2024 року позивачем отримано рахунок від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Жодних офіційних повідомлень про зміну\~ постачальника природного газу на адресу позивача не надходило. Проте, як зазначає позивач в своїй позовній заяві, восени 2023 року на його абонентський номер почали надходити смс-повідомлення від\~ ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з вимогами погашення простроченої заборгованості в розмірі 6 492 гривні 82 копійки. 08 грудня 2023 року позивач звернувся до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з листом, в якому\~ просив анулювати заборгованість та здійснити зарахування грошових коштів, сплачених ним за спожитий в травні природний газ на користь ТОВ «Черкасигаз Збут», в рахунок оплати за спожитий позивачем природний газ в липні 2022 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» своїм листом повідомило позивача, що з 01 травня 2022 року позивач був включений до реєстру споживачів\~ ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з ЕІС-кодом 56ХМ38А16283145U за адресою позивача та останньому присвоєний особовий рахунок № [NUMBER] , а також повідомило, що відповідач був зобов`язаний проінформувати позивача про неспроможність останнього продовжувати постачання природного газу. Крім того, позивач зазначає, що відповідач, який починаючи з 01 травня 2022 року не здійснював постачання природного газу позивачу, продовжував надсилати на адресу позивача паперові\~ рахунку засобами поштового зв`язку із зазначенням сум до сплати у відповідних періодах. Враховуючи викладене, на особовому рахунку позивача № [NUMBER] , відкритому відповідачем, утворилась переплата в сумі 6 438 гривень 24 копійки. Згідно\~ Наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за №637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано доказів повідомлення позивача про зміну постачальника, у зв`язку з чим на особовому рахунку позивача № [NUMBER] , відкритому ТОВ «Черкасигаз Збут», утворилась переплата в розмірі 6 438 гривень 24 копійки. 21 грудня 2023 року позивачем було направлено відповідачу про повернення переплати за природний газ в розмірі 6 438 гривень 24 копійки, яку відповідачем залишено без реагування і грошові кошти в розмірі 6 438 гривень 24 копійки до цього часу\~ не повернуто. ТОВ «Черкасигаз збут» здійснює діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою Національної комісії, згідно постанови НКРЕКП № 838 від 29 червня 2017 року. Наказом Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. ТОВ «Черкасигаз збут» з 01 травня 2022 року здійснює лише обчислення об`єму спожитого газу, а тому сплачені кошти на рахунок відповідача за об`єм, який фактично не поставлений, є такими, що отримані відповідачем безпідставно. Доказів повернення\~ відповідачем позивачу грошових коштів в розмірі 6 438 гривень 24 копійки матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно\~ п.5) ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно п.п. 2, 3, 4, 7 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості в порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно з встановленими нормативно-правовими актами. Згідно\~ п.п. 1,2 ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Крім цього, відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. Постановою НКРЕКП №2500 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» передбачено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Акцептуванням Типового договору є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу та об`єм фактичного споживання природного газу визначається за даними Оператора ГРМ та вноситься до особового рахунку Споживача. Пунктом 5 розділу І Правил постачання природного газу визначено, що постачальник природного газу суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Відповідно до п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, Оператор ГРМ суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником (п. 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). Згідно п. 24 абзацу 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги. Відповідно до п.23 розділу ІІ Правил постачання природного газу спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно п.9 розділу VII Правил постачання природного газу спори між споживачем і постачальником вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. Постачальник зобов`язаний розглянути всі скарги, отримані від споживачів, і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду. Відповідно до ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», діяльність з транспортування, розподілу та постачання природного газу підлягає ліцензуванню. ТОВ «Черкасигаз збут» здійснює діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП № 838 від 29 червня 2017 року. Наказом Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Враховуючи викладене, ТОВ «Черкасигаз збут» з 01 травня 2022 року не\~ здійснює постачання природного газу побутовим споживачам. Позивачем було здійснено на користь відповідача оплату за послуги з постачання природного газу в сумі 6 438 гривень 24 копійка, згідно доданих позивачем до позовної заяви копій платіжних\~ документів (фіскальних чеків) від 22 травня 2022 року на суму 2 500 гривень та від 28 червня 2022 року на суму 3 938 гривень 24 копійки. Згідно ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача інфляційних та відсотків річних, на підставі ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними відповідно до ст.536 ЦК України. Разом з тим, вимоги про стягнення з відповідача процентів\~ в порядку ст.536 ЦК України позивачем не заявлені. Позивачем також\~ заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). Згідно\~ п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно\~ п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до\~ п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини останньої. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, «моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру». Позивачем в позовній заяві останнього не\~ надано жодного обґрунтування заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, як і жодного обґрунтування заявленого розміру відшкодування моральної шкоди. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 800/416/17, «моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що позивач жодного обґрунтування заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, як і жодного обґрунтування заявленого розміру відшкодування моральної шкоди не навів». Позивач при зверненні до суду з вказаною позовною заявою звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі вищевикладеного відповідно до ст.ст. 15, 16, 1212, 1214 ЦК України,\~ та

Outcome: partial