Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

В липні 2024 року в суді зареєстровано позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, з тих підстав, що 22 жовтня 2016 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 84. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом з позивачем. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що в сімї з боку чоловіка відбувається постійне моральне насилля, до всіх членів сімї, постійні нецензурні висловлювання та образи без всяких на те причин. Відбуваються неконтрольовані і безпричинні спалахи агресії з подальшим переростанням в фізичне насилля з різного характеру погрозами. Повне небажання чоловіка йти на контакт, обговорення і визнання проблеми. У подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть, з лютого 2024 року проживають окремо, протягом останніх 3 - 4 років шлюб носить формальний характер. Оскільки відповідач некоректно та грубо відносить до неї та показує поганий приклад для дитини та її світогляду, постало питання розірвання шлюбу в судовому порядку. Вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, у звязку з чим наполягає на його розірванні. Примирення неможливе. Майновий спір між ними відсутній. В побаченнях з дитиною перешкод не чинить. Ухвалою від 24.07.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, що розгляд по суті позову відбудеться 27 серпня 2024 року. До судового засідання строни не зявилися, повідомлені належно. Позивач [PERSON] через канцелярію суду 27.08.2024 подала заяву, в якій просила розглянути справу про розірвання шлюбу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про розгляд позову повідомлявся своєчасно та належно, підтверджується даними відстеження АТ "Укрпошта" № рекомендованого листа 0600281754219, до суду не прибув без повідомлення причин. Відзив на позов не не подав. Заяв (клопотань) до суду не надходило. З огляду на викладене та норми ЦПК України, підстав для відкладення прийняття рішення в даній справі не встановлено. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, врахуваваши заяву позивача на підтримання позову, суд прийшов до наступного висновку. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Позивач просила суд розірвати шлюбу укладений 22.10.2016 року з відповідачем, актовий запис № 84 (1), прізвище після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі " [PERSON] " (2), малолітню доньку [PERSON] залишити проживати з нею, як матір`ю (3), та стягнути судові витрати в розмірі 1211,20 грн. сплаченого судового збору з відповідача. Згідно статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 109, 112 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, 22 жовтня 2016 року між [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] (позивач по справі) зареєстровано шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 84. Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на " [PERSON] ". [INFO] в подружжя народилася дитина, дочка [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.2017 року, актовий запис № 54), яка за змістом позову та даними Витягу з реєстру територіальної громади від 20.02.2024 року проживає з матірю. Як вказано\~в позові,\~та не\~заперечується відповідачем,\~уподружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружжя спільного господарства не веде, з лютого 2024 року проживають окремо, протягом останніх 3 - 4 років шлюб носить формальний характер. Шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Примирення неможливе. Майновий спір між ними відсутній. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд має виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Оскільки, на теперішній час, подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини, позивач не бажає зберігати шлюб, наполягає на його розірванні, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу (в сімї з боку чоловіка відбувається постійне моральне насилля, до всіх членів сімї, постійні нецензурні висловлювання та образи без всяких на те причин, неконтрольовані і безпричинні спалахи агресії з подальшим переростанням в фізичне насилля з різного характеру погрозами, повне небажання чоловіка йти на контакт, обговорення і визнання проблеми) є такими, що не заперечують відповідачем, а отже обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, а позов підлягає задоволенню. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки дружина при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого свідоцтва про шлюбу та враховуючи ту обставину, що остання ставить питання про залишення даного прізвища, то після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище, яке вона отримала при реєстрації шлюбу. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матірю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен розяснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дітей. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частина 3 статті 115 СК України встановлює, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним статтею 141 ЦПК України.

Outcome: approved