Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача - адвокат Павелко Р.С., діючи в інтересах свого довірителя, за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачів про стягнення аліментів та припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом від 12.05.2008 у справі № 2-320/2008. Позов мотивований тим, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області у справі № 2-320/2008 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/4 частини від середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника по підприємствах та організаціях району щомісячно, але не більше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 22.04.2008 і до досягнення ним повноліття. За вказаним рішенням суду видано виконавчий лист, який наразі перебуває на виконнані. Проте, позивач [PERSON] вже тривалий час проживає зі своєю бабусею (по материнській лінії - [PERSON] ), яка фактично несе витрати на придбання продуктів харчування, предметів побуту, оплачує комунальні послуги, тощо, розмір її пенсії є недостатнім для його повноцінного утримання, натомість мати активної участі у вихованні та повноцінному утриманні дитини не бере, проте продовжує отримувати аліменти, отримані від [PERSON] , чим порушує права позивача. Вона утворила нову сім`ю, у зв`язку з одруженням змінила прізвище на [PERSON] . Наразі [PERSON] навчається в 11-му класі Хорольського навчального - виховного комплексу та не має жодного джерела доходів, потребує матеріальної допомоги з боку батьків: для харчування, засобів гігієни, одягу, необхідних для навчання канцелярських знарядь, підручників тощо. При цьому, його мати відповідачка [PERSON] проходить службу в ЗСУ, матеріальну допомогу синові не надає, аліменти, які стягуються з батька, використовує на власні потреби. Позивач неодноразово намагався в позасудовому порядку вирішити спір щодо самостійного отримання ним аліментів, однак ні мати, ні батько на це не погодилися. У зв`язку із вищевикладеним позивач прохає стягнути із кожного із відповідачів на свою користь та утримання аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття, а також припинити стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] за виконавчим листом від 12.05.2008, виданим 13.05.2008 Хорольським районним судом Полтавської області у справі № 2-320/2008, з моменту звернення до суду, а також стягнути із відповідачів на його користь понесені судові витрати. Ухвалою судді від 09.04.2024 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, зобов`язано: відповідачів надати суду довідки про доходи з місця роботи, копії сторінок паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційного податкового номеру; орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області - надати суду висновок щодо можливості самостійного розпорядження [PERSON] , [INFO] , отриманими грошовими коштами (аліментами), відповідно до вимог ч.3 ст. 32 ЦК України; витребувано від Хорольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі юстиції копію актового запису про шлюб [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Постановлено викликати в судові засідання відповідача [PERSON] через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Хорольського районного суду в розділі "Справи Хорольського районного суду Полтавської області", оскільки згідно відповіді Хорольської міської ради Лубенського району останній на території громади не зареєстрований, суду місце його реєстрації чи перебування невідоме. У встановлений ухвалою судді строк відзив на позов від відповідачів на адресу суду не надходив. На виконання вищевказаної ухвали 19.04.2024 Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі юстиції надано відповідь про те, що актового запису про шлюб [PERSON] , [INFO] , за період з 2016 по теперішній час не виявлено; виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району 24.06.2024 надіслано до суду висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо самостійного розпорядження неповнолітнім [PERSON] грошовими коштами (аліментами), одержаними на його утримання. В судове засідання, призначене на 20.08.2024, сторони не з`явилися, належним чином були відомлені про час та місце його проведення. В позовній заяві представник позивача прохав про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та її представник адвокат Денисюк Д.Г. заяв та клопотань щодо причин своєї неявки суду не надали. Представник третьої особи ССД виконкому Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Богатеренко О. надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо ухвалення рішення у справі поклалася на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з нижчевикладених підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 12.05.2008 за результатом розгляду справи № 2-320/2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини Хорольським районним судом Полтавської області вирішено стягнути із [PERSON] , 1979 року народження, на користь [PERSON] , 1986 року народження, аліменти на утримання його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/4 частини від середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника по підприємствах та організаціях району щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 22.04.2008 і до досягнення ним повноліття, у зв`язку із чим 13.05.2008 видано виконавчий лист від 12.08.2008, що підтверджується його копією. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 11503348 від 20.02.2009, відкрито провадження за цим виконавчим листом, станом на дату слухання справи інформації щодо його закриття суду не надано. Згідно копії розрахунку заборгованості від 29.03.2024 по виконавчому листу № 2-320, виданому 13.05.2008 Хорольським районним судом про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти до 01.06.2016 утримувалися в Хорольському РЦЗ; борг у цьому виконавчому провадженні за період з червня 2016 року по березень 2024 року станом на 01.04.2024 становить 16321,32 грн. Згідно копії довідки від 03.02.2023 № 37, виданої за підписом начальника [INFO] [PERSON] , солдат [PERSON] відповідно до наказу начальника [INFO] від 30.01.2023 № 30 призвана на військову службу за призовом осіб резервістів в особливий період та направлена для проходження військової служби до військової частини. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини щодо самостійного розпорядження неповнолітнім [PERSON] , 2007 року народження, грошовими коштами (аліментами), одержаними на його утримання, затвердженим рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 18.06.2024 № 284, визнано за доцільне надати останньому дозвіл самостійно розпоряджатися такими коштами. У вказаному висновку зазначено, що неповнолітній [PERSON] тривалий час проживає у сім`ї своєї бабусі [PERSON] , яка фактично несе витрати на придбання продуктів харчування, предетів побуту, оплачує комунальні послуги тощо. Мати хлопця на даний час несе службу в лавах ЗСУ, відповідно до написоної нею власноруч заяви не заперечує проти того, щоб син самостійно розпоряджався аліментами, які будуть надходити на його утримання. Місце перебування батька невідоме, за адресою: [ADDRESS] він не проживає, телефонного зв`язку немає. Наразі неповнолітній [PERSON] навчається у Хорольському НВК Хорольської міської ради, не має іншого джерела доходів, потребує матеріального утримання з боку батьків. Судом з досліджених матеріалів справи у їх сукупності встановлено, що прізвище матері позивача, вказане у свідоцтві про його народження - "Кочемазова" в подальшому було змінено на " [PERSON] ". Відповідачка [PERSON] на вимогу суду не надала копії завіреного належним чином документу про зміну прізвища. Норми права, застосовані судом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно дост. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 179 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 47 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частиною четвертою статті 152 СК України передбачено, що дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верхувного Суду від 23 серпня 2023 року у справі №707/1319/22. Відповідно до вимог ч.3 ст. 32 ЦК України неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду у порядку ст. 18 Сімейного кодексу України із вказаним позовом як особа, що досягла 14-річного віку. Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що на користь відповідачки [PERSON] проводиться примусове стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] з його батька - відповідача [PERSON] . Батьки матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надають, борг відповідача [PERSON] по сплаті аліментів у виконавчому провадженні станом на 01.04.2024 становить 16321,32 грн. Позивач тривалий час проживає не з матір`ю - [PERSON] , а з бабусею [PERSON] , фактично перебуває на її утриманні. Мати позивача на даний час несе службу в лавах ЗСУ, доказів надання нею матеріальної допомоги неповнолітньому [PERSON] у вигляді отримуваних від відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина нею суду не надано. Відповідно до написаної відповідачкою [PERSON] власноруч заяви, остання не заперечує проти того, щоб син самостійно розпоряджався аліментами, які будуть надходити на його утримання. Вказане підтверджується висновком комісії з питань захисту прав дитини Хорольської міської ради Лубенського району, яким надано дозвіл на розпорядження позивачем такими коштами. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній позивач має право на отримання аліментів від батьків. Батьки спроможні надавати йому таку допомогу, оскільки є працездатними, інформації про наявність у них інших утриманців, скрутного матеріального стану чи стану здоров`я тощо ними суду не надано. Судом встановлено, що неповнолітній позивач не проживає з матір`ю, на користь якої стягуються аліменти на його утримання із батька - відповідача [PERSON] , а отже, відповідачка [PERSON] втратила право на їх отримання, одночасно, за вищевказаних обставин, позивач такого права набув на підставі ст. 179 СК України. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають його інтересам, як дитини, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до реалізації права дитини на утримання від батьків відповідно до положень чинного законодавства. У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідачів на його користь аліментів у заявленому ним розмірі - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дати звернення до суду і до досягнення ним повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 182 СК України та припинення у зв`язку із цим стягнення аліментів із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , що здійснюється на піставі виконавчого листа № 2-320/2008 від 12.05.2008, виданого Хорольським районним судом Полтавської області 13.05.2008, оскільки це відповідатиме як інтересам неповнолітньої дитини - позивача [PERSON] , так і відповідачів по справі, а також не суперечитиме ч. 4 ст. 273 ЦПК України. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто слід розпочати їх стягнення із 03.04.2024. Відповідно до ст. 430 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Зважаючи на задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів судового збору на користь держави в сумі в сумі 2422,40 грн в рівних частинах. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів на його користь понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн на підставі: копії витягу з договору б/н від 28.03.2024 про надання правової (правничої) допомоги; детального опису робіт (наданих послуг) відповідно до цього договору на суму 6056,00 грн; квитанції № 10 від 28.03.2024 про фактичну оплату наданих послуг в сумі 5000,00 грн; копії ордеру на надання правничої допомоги серія ВІ № 1207252 від 29.04.2024 адвокатом Павелком Р.С. Суд, проаналізувавши надані докази, приходить до таких висновків. Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 137ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Витрати позивача на правову допомогу наведені в орієнтовному розрахунку судових витрат в тексті позовної заяви та, на думку суду, підтверджуються належними та допустимими вищенаведеними доказами, розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених представником позивача у справі, не є завищеними чи необґрунтованими та є цілком пропорційними предмету спору та складності справи. Оскільки позов задоволено повністю, тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн підлягають стягненню із відповідачів в рівних частинах на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved