Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.04.2011 року з метою отримання банківських послуг, [PERSON] підписав заяву № б/н, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 32888,28 грн. на картковий рахунок. Однак, свої зобов`язання за умовами кредитного договору [PERSON] не виконував належним чином та помер [INFO] . Станом на дату смерті [PERSON] розмір його заборгованості за кредитним договором становив 32888,28 грн. та складав заборгованість за тілом кредиту. Разом з тим, як було встановлено, спадкоємцем після смерті [PERSON] є відповідач по справі [PERSON] яка, в силу приписів ч. 1 ст. 1282 ЦК України, є правонаступником спадкодавця у зобов`язаннях, які виникли у нього на підставі кредитного договору, згідно заяви №б/н від 23.04.2011 року. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.04.2011 року в розмірі 32888,28 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтава від 14.11.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідач [PERSON] у встановлені строки відзиву на позовну заяву до суду не подала. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 23.04.2011 року. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані позичальником для ознайомлення в письмовій формі. Копія «Умов та правила надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви, а з метою підтвердження їх відповідності (автентичності) також надається копія наказу банку про їх затвердження. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Позичальнику надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. У судовому засіданні встановлено, що в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України. Позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав, при цьому, ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Разом з тим, [INFO] , позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.04.2021 року. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). На виконання вимог вищезазначеної норми закону АТ КБ «ПриватБанк» 20.04.2023 року за вих. №SAMDN55000044471035 була направлена претензія кредитора до першої Полтавської державної нотаріальної контори. На підставі вищевказаної претензії, 12.05.2023 року першою Полтавською державною нотаріальною конторою було надано відповідь, що претензія зареєстрована та долучена до спадкової справи за № 77/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання померлого позичальника. 20.06.2023 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-притензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги. Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно з другим абзацом ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як встановлено судом, станом на дату смерті [PERSON] його заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором, згідно заяви № б/н від 23.04.2011 року становить 32888,28 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як безпосередній спадкоємець майна [PERSON] , зокрема права на вклади з відповідними відсотками, які знаходяться у АТ КБ «Приват Банк», повинен нести відповідальність за порушення спадкодавцем умов кредитного договору, згідно заяви № б/н від 23.04.2011 року в межах заборгованості за тілом кредиту, а тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2684 грн. На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054, 1268, 1282, 1296 ЦК України,

Outcome: approved