Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 12.09.2023 року по 12.02.2024 року працював у Новопільському ліцеї Новопільської сільської ради вчителем предмету «Захист України». 12.02.2024 в день його звільнення, відповідач не здійснив йому виплату всіх належних йому сум. Згідно довідки про доходи №09 від 29.02.2024 року, остаточний розрахунок у сумі 8726, 60 грн. здійснено відповідачем 14.02.2024 року. Криворізьким районним судом Дніпропетровської області по справі №177/639/24 ухвалено рішення, яким визнано протиправною бездіяльність Новопільського ліцею Новопільської сільської ради щодо не зарахування йому періоду проходження строкової військової служби в період з 23.12.1991 року по 16.11.1993 року до стажу педагогічної роботи та зобов`язано Новопільський ліцей Новопільської сільської ради зарахувати йому період проходження строкової військової служби з 23.12.1991 року по 16.11.1993 року до стажу педагогічної роботи для встановлення надбавки за вислугу років з 12.09.2023 року - часу прийняття на посаду вчителя «Захист України». Вказує, що в день звільнення, відповідач також не виплатив йому надбавку за вислугу років у розмірі 10% щомісячно до посадового окладу. Згідно довідки №677 від 05.07.2024 року, та рішення суду Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.05.2024 року по справі №177/639/24 йому нараховано: надбавка за вислугу років за листопад 2023 року - 731, 38 грн.; надбавка за вислугу років за грудень 2023 року - 766, 21 грн.; надбавка \~ \~ \~ \~за вислугу\~років за\~січень 2024\~року -\~441,47\~грн.;\~надбавка за\~вислугу років\~за лютий\~2024\~року -\~241,76\~грн.;\~у тому\~числі відпустка\~за січень\~2024\~року -\~244,05\~грн.;\~у тому\~числі компенсація\~за невикористану\~відпустку -\~467,40\~грн., всього\~нараховано -\~2892,\~27\~грн. Всього\~утримано -\~563,\~98\~грн. До видачі - 2328, 29 грн. Вказує, що 28.06.2024 на його картковий рахунок було зараховано 2328, 29 грн. Таким чином, остаточний розрахунок при звільненні, відповідачем було здійснено 28.06.2024 року, тобто через 136 днів після його звільнення. Вказує, що загальна сума, яка підлягала виплаті йому у день звільнення становить 11054, 89 грн. (8726, 60 грн. + 2328, 28 грн.) , що складає 100% виплат. Різниця між сумою, виплаченою йому через 2 дні після звільнення та сумою, що підлягала виплаті в день його звільнення становить 2328, 28 грн., що у відсотковому співвідношенні становить 21,06%. Відповідно до довідки про доходи №09 від 29.02.2024 року, його заробітна плата за грудень 2023 року і січень 2024 року, тобто за два останні повні місяці перед звільненням, становить 19044, 63 грн.: 9194,53 грн. за грудень 2023 року та 9850, 10 грн. за січень 2024 року. Виходячи з цього, середньоденна заробітна плата становить 307,17 грн. (19044,63 грн./62, де 62 кількість календарних днів у грудні 2023 року та січні 2024 року). Період затримки розрахунку при звільненні обчислюється з 13.02.2024 по 27.06.2024 (день проведення остаточного розрахунку), що становить 136 календарних днів. Отже, його середня заробітна плата за відповідний час затримки розрахунку при звільненні становить 41775, 12 грн. (307,17 грн. х 136 календарних днів). Таким чином, вважає, що відповідач не дотримався обов`язку виплатити йому при звільненні всіх належних сум. Просить суд стягнути з відповідача Новопільського ліцею Новопільської сільської ради на його користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні, а саме за 136 календарних днів, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір сплачений ним при подані позовної заяви. Ухвалою судді від 17 липня 2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 10). Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 19-20). Представник відповідача Новопільського ліцею Новопільської сільської ради - Овчаренко О.А. в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача не визнає (а.с. 21). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління освіти, культури, молоді та спорту Новопільської сільської ради - Дідур Р.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги позивача не визнає (а.с. 23-24). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 12.09.2023 року по 12.02.2024 року працював у Новопільському ліцеї Новопільської сільської ради вчителем предмету «Захист України», що не оспорювалося сторонами та встановлено рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області по справі № 177/639/24 від 08 травня 2024 року (а.с. 25-27). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області по справі № 177/639/24 від 08 травня 2024 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано протиправною\~бездіяльність Новопільського\~ліцею Новопільської\~сільської ради\~щодо не\~зарахування [PERSON] періоду проходження строкової військової служби в період з 23.12.1991 року по 16.11.1993 року до стажу педагогічної роботи, зобов`язано Новопільський ліцей Новопільської сільської ради зарахувати позивачу період проходження строкової військової служби з 23.12.1991 року по 16.11.1993 року до стажу педагогічної роботи для встановлення надбавки за вислугу років з 12.09.2023 року - часу прийняття на посаду вчителя «Захист України» та здійснити нарахування\~та виплату\~ [PERSON] надбавки за вислугу років у розмірі 10% до посадового окладу починаючи з 27.10.2023 року по день звільнення 12.02.2024 року (а.с. 25-27). Як вказував в позові позивач в день його звільнення 12.02.2024 відповідач не здійснив виплату всіх належних йому сум. Згідно довідки про доходи від 29.02.2024 року, остаточний розрахунок у сумі 8726,60 грн. відповідачем здійснено 14.02.2024 (а.с. 15), що також підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 17). Згідно довідки про доходи №677 від 05.07.2024 (а.с. 16) та згідно рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області по справі № 177/639/24 від 08 травня 2024 року (а.с. 25-27) відповідачем [PERSON] було здійснено нарахування надбавки за вислугу років у розмірі 10% до посадового окладу починаючи з 27.10. 2023 по день звільнення 12.02.2024 , а саме: надбавка за вислугу років за листопад 2023 року - 731, 38 грн.; надбавка за вислугу років за грудень 2023 року - 766, 21 грн.; надбавка за вислугу років за січень 2024 року - 441,47 грн.; надбавка за вислугу років за лютий 2024 року - 241,76 грн.; у тому числі відпустка за січень 2024 року - 244,05 грн.; у тому числі компенсація за невикористану відпустку - 467,40 грн., всього нараховано - 2892, 27 грн. Всього утримано - 563, 98 грн. До видачі - 2328, 29 грн. Зазначена сума була перерахована на картковий рахунок позивача 28.06.2024., що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с. 18). Таким чином, остаточний розрахунок при звільненні, відповідачем було здійснено 28.06.2024 року, тобто через 136 днів після його звільнення. За змістом ст.ст.2, 221, 231, 232 КЗпП України працівник має право звернутися до суду для вирішення трудового спору, захисту свого порушеного права. Відповідно до ч.7 ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено наступну структуру заробітної плати. Основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Так, приписами частини першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 22.02.2012 №4-рп/2012, за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, відповідач не дотримався обов`язку виплатити позивачу при звільненні всіх належних сум. Отже, до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення частини першої статті 117 КЗпП України, згідно з якою на відповідача покладається відповідальність у вигляді обов`язку виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. У постанові від 13.05.2020 у справі №810/451/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення. Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100). Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Абзацом 3 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №100 передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Підпунктом «б» пункту 4 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Відповідно до пункту 5 розділу VI Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Як встановлено пунктом 8 розділу VI Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/ годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з довідки про доходи №09 від 29.02.2024 року (а.с 15), заробітна плата позивача за грудень 2023 року становить - 9194,53 грн.; за січень 2024 року- 9850,10 грн., тобто за два останні місяці перед звільненням заробітна плата становить 19044, 63 грн. Отже, середньоденна заробітна плата становить 307,17 грн. (19044,63 грн. заробітна плата за останні два місяці перед звільненням : на 62 календарних дні (31 день у грудні 2023 року та 31 день у січні 2024 року)). Період затримки розрахунку при звільненні розпочинається з першого дня після звільнення, а закінчуватися днем, що передує дню остаточного розрахунку, оскільки саме в цей період у роботодавця існує заборгованість перед звільненим працівником. Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні необхідно обчислювати з 12.02.2024 (день звільнення позивача) по 27.06.2024 (день проведення остаточного розрахунку), що становить 136 календарних днів. Отже, середня заробітна плата за відповідний час затримки розрахунку при звільненні становить 41775, 12 грн. (307,17 грн. х 136 календарних днів). Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Однак, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (постанова від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц). Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16) Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц): розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, оскільки відповідач не дотримався обов`язку виплатити позивачу при звільненні всіх належних сум, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені за період з 12.02.2024 (день звільнення позивача) по 14.02.2024 (день остаточного розрахунку) у розмірі 614,34 грн. (307,17грн. середня заробітна плата за день х 2 прострочені дні виплати). Також, враховуючи, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року по справі №177/639/24 ухвалено здійснити нарахування\~та виплати \~ надбавки за вислугу років у розмірі 10% до посадового окладу, суд вважає, що стягненню також підлягає середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені за період з 13.02.2024 (день звільнення позивача) по 27.06.2-24 (день проведення остаточного розрахунку) в розмірі 4177,50 грн. з розрахунку 307,17грн.( середня заробітна плата за день) х136 (дні затримки розрахунку при звільнені) = 41775,12 грн. х 10% (надбавка за вислугу років). Отже, оскільки відповідач не дотримався обов`язку виплатити позивачу при звільненні всіх належних сум, суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені в розмірі 4791,84 грн. (614,34 грн. + 4177,50 грн.). Крім того відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 1211,20 гривень (а.с. 6).

Outcome: partial