Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позивач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 28\~192,34 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.03.2021 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ», р.н. [NUMBER] , під керування відповідача, та автомобіля марки «Volkswagen Jetta», р.н. [NUMBER] , під керування [PERSON] , внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ним ДТП була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-120525181 та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 02.06.2021 виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля, яким керував потерпілий, [PERSON] у розмірі 58\~192,34 грн. Проте, оскільки відповідач після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану сп`яніння, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, статтями 124, 122-4 КУпАП, позивач, на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після виплати страхового відшкодування набув право вимоги до відповідача в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзиву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 21.04.2021 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, статтями 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до такої постанови, [PERSON] 20.03.2021 на перехресті вулиць Коломийська та Антонича у м.Львові, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093», р.н. [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі на нерегульованому перехресті, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Фольксваген Джетта», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушив п. 13.1, 16.11 Правил дорожнього руху. Окрім цього, [PERSON] 20.03.2021 на перехресті вулиць Коломийська та Антонича у м.Львові, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093», р.н. [NUMBER] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці пригоди та не повідомив орган чи підрозділ поліції, чим порушив п. 2.10 а, д Правил дорожнього руху. Окрім цього, [PERSON] 20.03.2021 на перехресті вулиць Коломийська та Антонича у м.Львові, керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», р.н. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, поведінка, що не відповідає дійсності), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.03.2021, є встановленим та не підлягає доказуванню. Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «ВАЗ 21093», р.н. [NUMBER] , яким керував відповідач, був застрахований у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-120525181. На підставі заяви [PERSON] , протоколу огляду транспортного засобу від 13.05.2021, ремонтної калькуляції №3403 від 24.05.2021, звіту про оцінку автомобіля №192021 від 25.05.2021, заяви щодо досягнення згоди в частині розміру страхового відшкодування від 25.05.2021, розрахунку суми страхового відшкодування від 31.05.2021, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» складено страховий акт №210000406181 від 31.05.2021 про виплату [PERSON] страхового відшкодування у сумі 58\~192,34 грн., яке отримано 02.06.2021 згідно з платіжним дорученням №3Р051980. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в порядку зворотної вимоги (регресу) з винної особи, який після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з\~підпунктом «а,\~в» підпункту\~38.1.1\~пункту 38.1\~статті 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик\~після виплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Встановлено, що віповідачем [PERSON] відшкодовано ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» кошти в сумі 30\~000 грн. Враховуючи те, що за наслідками вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено виплату потерпілому страхового відшкодування в розмірі 58\~192, 34 грн., та, беручи до уваги часткове відшкодування відповідачем позивачу шкоди в розмірі 30\~000 грн., суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу 28\~192, 34 грн. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено\~повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 20.08.2024.

Outcome: approved