Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 18 червня 2024 року Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) (далі - позивач) через свого представника - адвокатку Сударікову Еліну Владленівну ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) (далі - відповідачка), в якому просить суд: розірвати шлюб між позивачем - [PERSON] та відповідачкою - [PERSON] , що був зареєстрований 16 грудня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Лубенського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 24. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16 грудня 1995 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб та від шлюбу мають доньку [PERSON] . Останніми роками стосунки з дружиною погіршилися, зникло взаєморозуміння, розійшлися погляди на сімейні відносини та уявлення про світосприйняття, кожен з подружжя живе своїм життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюбні відносини припинилися, шлюб розпався та має лише формальний характер, а тому збереження шлюбу неможливе, оскільки втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Спору щодо місця проживання дитини немає. Судові витрати просив залишити за ним. 16 серпня 2024 року відповідачка надіслала до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області заяву, в якій підтримала в повному обсязі позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та не заперечувала проти їх задоволення, а також просила не надавати час на примирення. Заяви, клопотання учасників справи 22 липня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 16 серпня 2024 року до суду від відповідачки надійшла заява про розгляд справи без її участі. Процесуальні дії у справі Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області (суддя Городівський О.А.) від 24 червня 2024 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю на розгляд Лубенського міськрайонного суду Полтавської області. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (суддя Рудалєва Л.В.) від 18 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 08 серпня 2024 року. У зв`язку із неявкою сторін розгляд справи було відкладено на 27 серпня 2024 року. Частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказані вище вимоги статей 211 та 247 ЦПК України, а також те, що учасники справи (позивач та відповідачка) не з`явилися у судове засідання, а також заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється та суд розглядає справу на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 16 грудня 1995 року між позивачем - [PERSON] та відповідачкою - [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ) укладено шлюб, що підтверджується повторним Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Лубенського районного управління юстиції Полтавської області 28 квітня 1999 року, зроблено актовий запис № 24 (а.с.6). Від шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 серпня 2023 року виконкомом Новооріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.16). Позивач та відповідачка намірів зберегти сім`ю не мають, шлюбні відносини не підтримують, сім`я припинила існування остаточно. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Отже, суд встановив, що між Позивачем та Відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із неможливістю подальшого спільного проживання та збереження сім`ї. Вказані правовідносини регулюються статею 51 Конституції України, Сімейним кодексом України (далі - СК України). Не бажаючи підтримувати подружні відносини, позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України). Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Норми права, які застосував суд Частиною першою статті 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини першої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною другою статті 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (частина третя стаття 105 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України). Частиною першою статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (частина друга статті 114 СК України). Оцінка суду Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів. Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке. З аналізу вказаних вище вимог статті 51 Конституції України, Сімейного кодексу України вбачається, що шлюб заснований на вільному волевиявленні чоловіка та жінки. У разі неможливості перебувати у шлюбі суд на відповідною заявою одного з подружжя, а також за наявності відповідних обставин, які свідчать про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач та відповідачка однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя. За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідачка - не заперечуючи проти них, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача та відповідачки та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 1 211,20 грн, що підтверджується копією фіскального чека від 03.06.2024 (а.с.19) та випискою по зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 05.06.2024 № 2700865120 (а.с.21). При цьому, позивач заявив клопотання про залишення судових витрат за ним. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, а позивач заявив вказане вище клопотання, судовий збір із відповідачки не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved