Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Відділ культури Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме, проник до будівлі структурного підрозділу «Билбасівський центр культури і довкілля» комунального закладу Слов`янської міської ради «Центр культури і довкілля м. Слов`янська», звідки викрав обігрівач в кількості 1 штука вартістю 248,67 грн., конвектор електричний в кількості 12 штук на суму 7500,00 грн. Викраденим майном відповідач розпорядився на власний розсуд, заподіявши структурному підрозділу «Билбасівський центр культури і довкілля» комунального закладу Слов`янської міської ради «Центр культури і довкілля м. Слов`янська» матеріальну шкоду на загальну суму 7748,67 грн. В зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь бюджету Слов`янської міської територіальної громади майнову шкоду в сумі 7748,67 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач, Відділ культури Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Відповідач, [PERSON] , повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Відділу культури Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області до [PERSON] про відшкодування шкоди, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2024 року у справі №243/5329/24, затверджено угоду від 02 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 12022052510000961 від 19 жовтня 2022 року, укладену між прокурором Слов`янської окружної прокуратури та обвинуваченим [PERSON] , за письмовою згодою потерпілої, про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнано [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28.07.2021року, яким [PERSON] призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, визначено [PERSON] остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вказаним вироком суду було встановлено, що в середині березня 2022 року в нічний час доби [PERSON] проник до будівлі структурного підрозділу «Билбасівський центр культури і дозвілля» комунального закладу Слов`янської міської ради «Центр культури і довкілля м. Слов`янська», звідки викрав майно, яке належить потерпілій юридичній особі, а саме: електроконвектори настінні фірми «Термія» моделі «ЭВНА-2,0/230 С2 (сш)» у кількості 12 одиниць загальною вартістю 12 348 гривень 00 копійок; тепловий обігрівач марки «Sung 1800W» вартістю 719 гривень 70 копійок. Після чого [PERSON] з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши своїми умисними протиправними діями матеріальну шкоду на загальну суму 13 067 гривень 70 копійок Цивільний позов у кримінальному провадженні не був заявлений. Згідно з довідкою Комунальної установи «Централізована бухгалтерія відділу культури Слов`янської міської ради» від 05 серпня 2024 року, майно: обігрівач (інвентарний номер 111300032) в кількості 1 штука вартістю 248,67 грн., конвектор електричний (інвентарний номер 111300033) в кількості 12 штук на суму 7500,00 грн., вартістю 625,00 грн. за одиницю, перебувало на балансі структурного підрозділу Билбасівського ЦКіД КЗ «Центр культури і довкілля м. Слов`янська». Загальна вартість майна складає 7\~748,67 грн., яке було придбано за рахунок коштів місцевого бюджету. Згідно із ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частина 1 ст. 15 ЦК України, закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку передбачених законом. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п/п 1,2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено з 1 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн. Згідно з п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору та повне задоволення позову, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved