Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Олійник Ірини Миколаївни про скасування обтяження квартири та відновлення порушеного права. Посилалися на те, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями прав та інтересів померлого батька [PERSON] , а тому відповідно до вимог цивільного законодавства мають відповідати за його зобов`язаннями. 31.01.2024 року приватним нотаріусом Олійник І.М. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом №259, №262, відповідно до яких спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його доньки [PERSON] та [PERSON] . Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] , по 1/4 частці у кожного спадкоємця. Проте, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2024 року, індексний номер 364015142, вбачається актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки, номер запису №53515991. Запис вчинено державним реєстратором приватним нотаріусом Олійник І.М. на підставі іпотечного договору №6049 від 14.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Мироник О.В. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:71372195 від 31.01.2024 року, приватний нотаріус Олійник І.М. Відомості про суб`єктів: Іпотекодавці: [PERSON] та [PERSON] Іпотекодержатель: кредитна спілка «Захід», код ЄДРПОУ 25078919. Опис предмету іпотеки: квартира складається з двох кімнат, загальною площею 46,40 кв.м., в тому числі житловою площею 29,30 кв.м. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки:1517495 від 03.12.2004 року. Таким чином, згідно витягу з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2024 року індексний номер 364015142 вбачається про наявність підстав для заборони відчуження нерухомого майна у зв`язку з існуванням запису щодо іпотеки. Документом, на підставі якого внесено до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про державну реєстрацію іпотеки, є іпотечний договір, серія та номер: 6049, виданий 14.10.2004р. приватним нотаріусом Мироник О.В., іпотекодержателем в якому виступає кредитна спілка «Захід», код ЄДРПОУ 25078919. Разом з тим, згідно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.10.2010 року у справі 2а-2964/10/2470 за позовом Державної податкової інспекції у м. Чернівці до Кредитної спілки «Захід» про припинення юридичної особи, припинено юридичну особу КС «Захід», ідентифікаційний код 25078919, юридична адреса: 58000, Чернівецька область, місто Чернівці, вул. Головна, 78/15. Відповідно до витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 24.02.2024 року, а саме: запису за № 10381720004004569 Чернівецької міської ради, 04.10.2017 року відбулася державна реєстрація припинення юридичної особи за спрощеною процедурою шляхом її ліквідації, тобто припинено державну реєстрацію кредитної спілки «Захід» код ЄДРПОУ 25078919, згідно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.10.2010 року у справі 2а-29645/10/2470. Також, згідно витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 24.02.2024 року вбачається, що дані про юридичних осіб, правонаступником яких є кредитна спілка «Захід» відсутні, як і відсутні відомості про юридичних осіб-правонаступників кредитної спілки «Захід». Державним архівом Чернівецької обласної військової адміністрації листом від 28.03.2024 року за № 01/13-146 23.02.2024 року (копія додається) на адвокатський запит було надано інформацію, що документи кредитної спілки «Захід», код ЄДРПОУ 25078919 на зберігання до Державного архіву Чернівецької області не надходили. Окрім того, державний архів Чернівецької області повідомив, що не володіє інформацією щодо описів архівних справ кредитної спілки «Захід». Листом Національного банку України від 14.03.2024 року № 21-0008/20132 повідомлено, що у Національного банку відсутня будь-яка інформація стосовно [PERSON] та його відносин з КС Захід. Національному банку не передавались будь-які документи КС Захід. Також, у Національному банку відсутня будь-яка інформація щодо описів архівних справ ліквідованої КС Захід. Позивачі вказували на те, що постановою приватного нотаріуса Олійник І.М. від 19.03.2024 року їм було відмовлено у реєстрації припинення іпотеки на квартиру [ADDRESS] у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Про існування зобов`язань померлого батька перед кредитною спілкою «Захід» в сумі 55000 гривень їм стало відомо саме 31.01.2024 року. Однак, на даний час відповідно до ч.1 ст.609 ЦК України зобов`язання є припиненим внаслідок ліквідації юридичної особи кредитора. Обтяження у вигляді заборони відчуження та іпотеки з нерухомого майна не зняті, не зважаючи на припинення зобов`язань відповідно до вимог ст. 609 ЦК України, що створює Позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаним майном. Зняти заборону та припинити обтяження на належне їм майно в позасудовому порядку вони можливості не мають. Просили скасувати обтяження, накладене на квартиру [ADDRESS] , якої належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на підставі свідоцтва про право власності за законом від 31.01.2024 року за № 262 та якої належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на підставі свідоцтва про право власності за законом від 31.01.2024 року за № 259, виданих приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Олійник Іриною Миколаївною, що накладено (обтяження) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 71372195\~від 31.01.2024\~року приватним нотаріусом Олійник Іриною Миколаївною. Ухвалою суду від 24.05.2024 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. 17.06.2024 року представником відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради було подано відзив на позов. У відзиві представник позов не визнав. Зазначив, що за приписами п.9 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси уповноважені вчиняти нотаріальні дії, зокрема: накладати та знімати заборону відчуження нерухомого майна. Державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна одночасно з її зняттям. Для зняття заборони необхідно подати нотаріусу відповідну заяву, до якої подаються підтверджуючі документи. Отже, накладення заборони відчуження нерухомого майна віднесено до нотаріальної дії, при вчиненні якої вчиняється посвідчувальний напис. Також, посилався на те, що згідно п.2.1 Положення про Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, затвердженого рішенням міської ради №705 від 22.02.2022 року, Департамент здійснює реалізацію державної політики у сфері забезпечення організації надання адміністративних послуг органами державної виконавчої служби та місцевого самоврядування через центр надання адміністративних послуг. Департаментом забезпечується надання адміністративних послуг через адміністратора шляхом його взаємодії із суб`єктами надання адміністративних послуг. Тому, послуги з питань накладення та зняття заборони відчуження нерухомого майна не є адміністративними послугами, а отже не належать до повноважень Департаменту НАП ЧМР. З огляду на зазначене, відповідач Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради є неналежним відповідачем у справі. У задоволенні позовних вимог до Департаменту НАП ЧМР просив відмовити. Відповідачем приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М. відзиву на позов подано не було. 18.07.2024 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити, скасувати обтяження, накладене на квартиру [ADDRESS] та припинити договір іпотеки. Представник відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутності з урахуванням поданого відзиву. Відповідач приватний нотаріус Олійник І.М. у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи про причини неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 31.01.2024 року приватним нотаріусом Олійник І.М. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом №259, №262, відповідно до яких спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.25), є його доньки [PERSON] та [PERSON] . Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з частки двокімнатної квартири [ADDRESS] , по 1/4 частці у кожного спадкоємця (а.с.20, 32). Із дослідженого судом витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2024 року, індексний номер витягу 364015142, вбачається, що 31.01.2024 року приватним нотаріусом Олійник І.М. на підставі свідоцтв про право на спадщину було зареєстровано право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по частці у кожної на квартиру [ADDRESS] . Також у витягу наявна інформація про державну реєстрацію іпотеки за вказаним об`єктом нерухомого майна. Зокрема зазначено: номер запису про іпотеку: 53515991; дата, час державної реєстрації: 03.12.2004 року о 11:22:07. Іпотечний договір, серія та номер: 6049, виданий 14.10.2004 року приватним нотаріусом Мироник О.В. Строк виконання основного зобов`язання: 13.01.2005 року, розмір основного зобов`язання: 55000 гривень. Іпотекодавці: [PERSON] , [PERSON] Іпотекодердержатель: Кредитна спілка «Захід», код ЄДРПОУ 25078919, що знаходиться по [ADDRESS] . Відомості про реєстрацію: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер\~іпотеки:1517495\~від 03.12.2004\~року 11:22 (а.с.21-22). Відповідно до витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 24.02.2024 року, а саме: запису за №10381720004004569 Чернівецької міської ради, 04.10.2017 року відбулася державна реєстрація припинення юридичної особи за спрощеною процедурою шляхом її ліквідації, тобто припинено державну реєстрацію Кредитної спілки «Захід» код ЄДРПОУ 25078919, згідно постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.10.2010 року у справі 2а-29645/10/2470 (а.с.26-28). Також, з витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 24.02.2024 року вбачається, що дані про юридичних осіб, правонаступником яких є кредитна спілка «Захід» відсутні, як і відсутні відомості про юридичних осіб-правонаступників кредитної спілки «Захід». Державним архівом Чернівецької обласної військової адміністрації листом від 28.03.2024 року за № 01/13-146 23.02.2024 року повідомлено, що документи Кредитної спілки «Захід», код ЄДРПОУ 25078919 на зберігання до Державного архіву Чернівецької області не надходили. Окрім того, державний архів Чернівецької області повідомив, що не володіє інформацією щодо описів архівних справ кредитної спілки «Захід» (а.с.12). Листом Національного банку України від 14.03.2024 року № 21-0008/20132 повідомлено, що у Національного банку відсутня будь-яка інформація стосовно [PERSON] та його відносин з КС Захід. Національному банку не передавались будь-які документи КС Захід. Також, у Національному банку відсутня будь-яка інформація щодо описів архівних справ ліквідованої КС Захід (а.с.13-14). Згідно положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За змістом ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Відповідно до частини першої, другої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд звертає увагу на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає відповідний розподіл та покладання тягаря доказування на сторони певним чином. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. В порушення наведених норм Закону, суду не було надано для дослідження ні оригіналів, ні копій іпотечного договору від 14.10.2004 року, на підставі якого було накладено обтяження на квартиру [ADDRESS] , та договору, на підставі якого виникло основне зобов`язання між кредитором та спадкодавцем. З клопотанням про витребування іпотечного договору від нотаріуса представник позивачів до суду не звертався. Окрім того, суд звертає увагу на те, що обтяження на квартиру [ADDRESS] було накладено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 1517495 від 03.12.2004 року, у той час як позивачі звернулись до суду з позовною вимогою про скасування обтяження, накладеного на підставі рішення про державну реєстрацію: індексний номер: 71372195\~від 31.01.2024\~року,\~на підставі\~якого було\~зареєстровано право\~власності позивачів\~на успадковане\~майно. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 316 ЦК України\~визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з нормою ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950р. - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - \~ заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Частиною 5\~статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Відповідно до\~статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV«Про іпотеку»\~(далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору,\~закону\~або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі\~закону\~або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має\~похідний характер\~від основного\~зобов`язання і\~є дійсною\~до припинення\~основного зобов`язання\~або до\~закінчення строку\~дії іпотечного\~договору. (стаття 3 Закону № 898-IV). Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (стаття 4 Закону). Іпотека припиняється у\~разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»). За приписами частини першої\~статті 35 Закону № 898-IV\~у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями\~статті 37 Закону № 898-IV\~(в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. За змістом частини третьої\~статті 10 Закону № 1952-IV\~державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність обтяжень прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно з частинами першою та другою\~статті 24 Закону № 1952-IV\~у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою\~статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду (частина перша\~статті 37\~Закону\~\~№1952-IV). Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Частиною першою\~статті 48 ЦПК України\~визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Окрім того, у постанові від 13.09.2023 року у справі №295/7291/20 Верховний Суд виснував, що «суди не звернули увагу, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і примусовому порядку за її ліквідації.\~Стаття 609 ЦК України\~поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання. З урахуванням установлених обставин у цій справі, положень\~статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця (ПАТ КБ «Західінкомбанк») за кредитним договором від 26 грудня 2006 року № 261206/2203-271, укладеним між КБ «Західінкомбанк» та позичальником, існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором,та внаслідок цього припинення права іпотеки за договором іпотеки від 26 грудня 2006 року № 271, який укладений між ПАТ КБ «Західінкомбанк» та позичальником. Касаційний суд зауважив, що належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є ПАТ «Західінкомбанк», щодо якого 03 травня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку\~статті 74 Закону України «Про нотаріат»\~не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки. Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша\~статті 8 ЦК України). Тлумачення частини першої\~статті 8 ЦК України\~свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті\~1,\~9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Касаційний суд вказав, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації) та констатував, що в\~ЦК України\~є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої\~статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої\~статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд прийшов до висновку, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої\~статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону». У даному спорі позивачі, звертаючись до суду з позовом та зазначивши відповідачами Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Олійник Ірину Миколаївну, не вказали якими неправомірними діями відповідачів були порушені їх права. Окрім того, суд звертає увагу на те, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.03.2024 року приватним нотаріусом Олійник І.М. було відмовлено позивачам у реєстрації припинення іпотеки на квартиру [ADDRESS] у реєстрі Речових прав на нерухоме майно (а.с.23-24). Проте, вказана постанова позивачами оскаржена не була. Натомість, Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2023 року у справі №504/4099/16-ц виснувала, що «ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» звернулося на підставі абзацу 3 частини четвертої\~статті 277 ЦК України\~у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту недостовірності інформації, посилаючись на те, що особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також власник інтернет видання\~невідомі. ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» просило встановити факт недостовірності інформації, про те, що інформація яка була поширена невідомими особами у статті за веб-посиланням під заголовком «інформація». Аналіз оскарженої постанови свідчить, що єдиною підставою для відмові у задоволенні заяви про встановлення факту недостовірності інформації апеляційний суд зазначив те, що відсутні відомості про власника веб-сайта 368.Media чи розповсюджувача (автора) відповідного матеріалу. Апеляційний суд не врахував, що встановлення факту відсутності відомостей про власника веб-сайта 368.Media чи розповсюджувача (автора) відповідного матеріалу, не є підставою для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту недостовірності інформації, поданої у порядку окремого провадження. Поза увагою апеляційного суду залишилось те, що відсутність відомостей про особу, яка поширила недостовірну інформацію, саме і є підставою для розгляду заяви про встановлення факту недостовірності інформації у порядку окремого провадження за правилами, визначеними\~розділом IV ЦПК України. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Таким чином, дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed