Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] . Родина перебуває на соціальному обслуговуванні з 26.06.2023 року недостатній батьківський потенціал, нездоровий спосіб життя, недостатній рівень побутових навичок, малозабезпеченість. Сім`я складається з [PERSON] , сина [PERSON] , співмешканця [PERSON] - [PERSON] , які мешкають в квартирі, яка перебуває у власності родичів [PERSON] .В квартирі відсутнє електропостачання та водопостачання, санітарно-гігієнічний стан незадовільний, продукти харчування в замалій кількості, необлаштоване місце для навчання та відпочинку дитини, спальне місце дитини незадовільне, постільна білизна відсутня. Фахівцями соціальної роботи [PERSON] була надана допомога в аналізі життєвої ситуації , визначені основні проблеми і шляхи їх розв`язання, здійснювались соціальні інспектування, проведені індивідуальні бесіди, надані консультації, але відповідач не прислуховувалася до рекомендацій представників Новогродівської міської ради, не контролює місцеперебування дитини, його безпечне дозвілля та коло спілкування, зловживає спиртними напоями, на думку [PERSON] дитина їй потрібна допомагати приносити до квартири воду та готувати їжу. Дитина майже постійно проживає у рідної тітки - [PERSON] , яка і допомагає дитині. Також, відносно відповідача працівниками поліції було складено адміністративний протокол за ст.184 КУпАП. Батько дитини - [PERSON] зник безвісти 29.12.2022 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Крудюмівка Бахмутського району Донецької області. Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON] , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний та моральний розвиток дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, взагалі не цікавиться здоров`ям та життям дитини. Тому позивач просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти. Ухвалою суду від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 08.01.2024 року ухвалою суду підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито, призначено судовий розгляд. В судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву без участі представника, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явилась, хоча була повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про поважність причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без участі представника, на задоволенні позову наполягає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, на підставі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00040904794, що відповідач [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно листа Центру надання соціальних послуг Новогродівської міської ради від 02.08.2023 року - родина відповідача перебуває на соціальному обслуговуванні з 26.06.2023 року через недостатній батьківський потенціал, нездоровий спосіб життя, недостатній рівень побутових навичок, малозабезпеченість. Згідно Висновку оцінки потреб сім`ї, який було проведено у період з 20.07.2023 року по 26.07.2023 року - [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, наявний недостатній батьківський потенціал, веде нездоровий спосіб життя, не працевлаштована, низький рівень соціально-побутових навичок, в будинку санітарно-гігієнічний стан незадовільний, квартирі відсутнє електропостачання та водопостачання, продукти харчування в замалій кількості, необлаштоване місце для навчання та відпочинку дитини, спальне місце дитини незадовільне, постільна білизна відсутня, мати нехтує базовими потребами свого сина. [PERSON] перебуває у хворому стані та потребує обстеження у фахівців медичного закладу. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Новогродівської міської ради №18 від 28.07.2024 року - [PERSON] було взято на облік як дитину, як опинилась у складних життєвих обставинах. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] - житлові умови незадовільні для проживання (світло, опалення, вода - відсутні), [PERSON] зловживає спиртними напоями, не веде домашнє господарство, не працює, висновок комісії - санітарно-гігієнічний стан приміщення незадовільний, для проживання та виховання дитини не створено належних умов. Також, відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, що підтверджується копією такого протоколу. Згідно постанови Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2023 року - [PERSON] було визнано винною за ч.1 ст.184 КУпАП. Згідно листа Центру надання соціальних послуг Новогродівської міської ради від 06.09.2023 року - [PERSON] безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не усвідомлює негативного впливу несприятливих умов на здоров`я та емоційний, освітній і когнітивний розвиток дитини. [PERSON] не виконує умови договору соціального супроводу, уникає спілкування та зустрічі із представниками ЦНСП, не прислухається до рекомендацій фахівців із соціальної роботи. Відповідно до листа Служби у справах дітей Добровеличківської селищної ради від 16.08.2023 року - за період проживання у Добровеличківці [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, вони безвідповідально ставилися до виконання батьківських обов`язків, всі рекомендації щодо проходженні лікування від алкогольної залежності - були проігноровані, також вона була попереджена про відповідальність за невиконання батьків сикх обов`язків. Згідно листа відділу освіти Новогродівської міської ради від 13.09.2023 року - [PERSON] жодного разу не цікавилася шкільним життям сина, не телефонувала, не підтримувала зв`язок з закладом освіти. Відповідно до повідомлення начальника [INFO] від 085.01.2023 року - [PERSON] , який є батьком [PERSON] , зник безвісти 29.12.2022 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Крудюмівка Бахмутського району Донецької області. Висновком органу опіки та піклування Новогродівської міської ради встановлена доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] сприятиме захисту інтересів дитини з метою унеможливлення негативного впливу на дитину, а також недогляду за дитиною, що є небезпечним та неприпустимим. Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, житло має незадовільні умови, дитина проживає з тіткою, відповідач не піклується дитиною, морально не підтримує, участі у вихованні не приймає, не цікавиться її схильностями та здібностями,її здоров`ям, тобто не виявляє належного батьківського піклування, що свідчить, на думку суду, про свідоме злісне нехтування батьківськими обов`язками щодо дитини. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Враховуючи викладене, суд вважає, що є достатньо даних, які свідчать про навмисне, злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки протягом тривалого часу вона не проявляє турботи, уваги, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про стан її здоров`я та розвитку, не спілкується з дитиною, а тому, на думку суду, позбавлення матері дитини батьківських прав відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Таким чином, позов про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно прийматиме рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь дитини в розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування на особистий рахунок дитини. Обов`язок матері утримувати дитину до її повноліття ґрунтується на вимогах ст..180 СК України. Заявлений розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечить мінімально гарантований рівень аліментів на дитину відповідного віку, встановлений ст.182 СК України. Тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що судові витрати складаються із судового збору, який за дві вимоги немайнового характеру становить 2147,20 грн. Відповідно до вимог ст.5 Закону «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2147.20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved