Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №103267323. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн.. 17.12.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТзОВ "Вердикт капітал" було укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №103267323 від 31.08.2021 року. В свою чергу ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право такої вимоги ТзОВ"КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 10.05.2024 року має заборгованість 49384,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 8000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 41384 грн. Позивач також просив суд стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 3028 гривень за сплату судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 гривень. Ухвалою суду від 05.06.2024 визначено вказану справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до вимог\~ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзиву на позов суду не надано. Згідно ч.8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом, враховано, що згідно з вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити відповідне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №103267323 (а.с. 10). Анкета-заява на кредит № 103267323 від 31.08.2021 (а.с. 11) та довідка про ідентифікацію (а.с. 12) підтверджують акцепт договору позичальником та його умов. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн.. Строк кредитування 30 днів з 31.08.2021 по 30.09.2021. Проценти за користування кредитом за кожен день строку кредитування 24 грн. Загальний строк пролонгації кредиту 60 днів, стандартна базова процента ставка за користуванням кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пролонгації). Згідно з платіжним дорученням № 31815601 від 31.08.2021 кошти у розмірі 8000 грн. перераховані [PERSON] (а.с. 13). Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення, здійснені ТОВ «Мілоан» (а.с. 13), під час строку кредитування 30 днів - та пролонгації договору - 60 днів нараховано проценти на загальну суму 13784 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 14) до відсотків у розмірі 13784 грн., нарахованих первинних кредитором, додано відсотки за кредитним договором у розмірі 27600 грн., загальна сума боргу - 49384 грн. 17.12.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТзОВ "Вердикт капітал" укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило право вимоги позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №103267323 від 31.08.2021 року. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №17/12-2021-62, (а.с. 19-21) заборгованість [PERSON] становить 8000 грн. туло кредиту, 13784 грн. відсотки. В сою чергу ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги ТзОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" на підставі договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023. Відповідно до реєстру боржників до описаного вище договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 (а.с. 26-28) заборгованість [PERSON] складає 49384 грн., з яких тіло кредиту 8000 грн., відсотки 41384 грн.. За правилом частини першої статті 205\~Цивільного кодексу\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, перерахувавши 31.08.2021 грошові кошти на суму 8000 грн на банківську карту відповідачки № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням 31815601 від 31.08.2021, в якому зазначено номер договору, номер картки на, яку здійснено переказ коштів. Позикодавець, перерахувавши відповідачу обумовлені грошові кошти, виконав умови договору позики, натомість [PERSON] свої зобов`язання з повернення коштів за договором позики не виконала. Оскільки відповідачці надано у позику грошові кошти у розмірі 8000 грн шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану нею, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості стягнення суми позики в розмірі 8000 грн з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», як нового позикодавця. Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в частині стягнення відсотків за договором позики, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. З матеріалів справи слідує, що договір позики укладено на строк 30 днів з 31.08.2021 по 30.09.2021. Проценти за користування кредитом за кожен день строку кредитування 80 коп., а за 30 днів - 24 грн. Загальний строк пролонгації кредиту 60 днів, стандартна базова процента ставка за користуванням кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом в період пролонгації. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення, здійснені первинним кредитором ТОВ «Мілоан» (а.с. 13), під час строку кредитування 30 днів - та пролонгації договору - 60 днів нараховано проценти на загальну суму 13784 грн.. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 13784 грн., які і підлягають стягненню. Проценти на суму 27600 грн. первинним кредитором в межах строку кредитування не нараховувалися. Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки процентів на суму 27600 грн. задоволенню не підлягають. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, з вимогами про стягнення грошових коштів на підставі статті 625\~ЦК України позивач не звертався. За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені судом частково на суму 21784 грн., що становить 44.1% від розміру позовних вимог, тому стягненню з відповідачки підлягає сплаченим позивачем судовий збір у розмірі 1335,35 грн. Згідно з ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі № 922/445/19 від 03.10.2019 . Судом встановлено, що 02.01.2023 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір про надання правової допомоги № 02-01/2023. Надана платіжна інструкція № 0433370000 від 10.05.2024 року, заявка на надання юридичної допомоги № 643 від 26.04.2024 року на суму 13 000 грн, витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 та витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024 з деталізацією виконаних робіт. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи відсутність клопотання відповідача\~про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та часткове задоволення позову на 44,1% - суд доходить висновку про обґрунтованість стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5733 грн.

Outcome: partial