Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом дод [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином, та просив суд стягнути з відповідача, як спадкоємця за законом по смерті [PERSON] , на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 35000,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.12.2021 у справі № 465/3186/19 було закрито кримінальне провадження № 12018140080001567 від 24.05.2018 за фактом підпалу в будинку [ADDRESS] , правова кваліфікація - ч. 2 ст. 194 КК України через смерть обвинуваченої - [PERSON] , ухвала набрала законної сили. В ухвалі про закриття від 01.12.2021, з урахуванням ухвали Франківського районного суду м. Львова від 28.01.2022 про виправлення описки в ухвалі Франківського районного суду м. Львова від 01.12.2021, суд зазначив, що [PERSON] 24.05.2018 вчинила підпал у будинку [ADDRESS] , в наслідок чого було пошкоджено належне [PERSON] майно - вхідні двері та внутрішньо квартирні двері (три штуки) у належної йому квартири [ADDRESS] , а розмір завданої позивачу матеріальної шкоди склав 35 000 грн. [PERSON] померла [INFO] , на час смерті їй на праві власності належала квартира [ADDRESS] . Станом на 24.02.2022 жодних заяв про прийняття спадщини після її смерті чи відмову від такої не подавалося, проте згідно інформації Франківської РА ЛМР наданої листом від 14.04.2022 № 35-вих-27042 у вищевказаній квартирі станом на час смерті [PERSON] був зареєстрований [PERSON] , відповідач у даній справі. Вказана особа є сином померлої [PERSON] - ця обставина встановлювалася судом в процесі розгляду кримінального провадження № 12018140080001567 від 24.05.2018, отже останній є спадкоємцем першої черги по смерті [PERSON] , який фактично прийняв спадщину. До спадкоємця переходить обов?язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов?язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. [PERSON] був визнаний потерпілим від злочину у кримінальному провадженні №12018140080001567 від 24.05.2018 за фактом підпалу у будинку [ADDRESS] , оскільки йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] у цьому будинку, яка була пошкоджена внаслідок підпалу 24.05.2018. За наслідками цієї пожежі (підпалу), було знищено та пошкоджено належне мені майно вхідні двері та внутрішньо квартирні двері (три штуки) належної мені квартири [ADDRESS] . Таким чином даним злочином позивачу завдано майнової шкоди у формі необхідності витрачання коштів на відновлення попереднього стану квартири позивача - прибирання наслідків пожежі, придбання нової проводки, відновлення мережі підключення до інтернету, оскільки без виконання ремонтних робіт проживання у квартирі було не можливим. На проведення відновлювальних робіт, які виконувалися виключно через необхідність ліквідації наслідків пожежі, позивачем в цілому витрачено 35 000 грн., до цієї суми включено вартість прибирання, проведення ремонтних робіт, із заміни трьох дверей у квартирі та ремонт електричної проводки, відновлення мережі підключення до інтернету. Для відшкодування завданих позивачу злочином збитків він подавав до Франківського районного суду м. Львова, який розглядав кримінальну справу № 465/3186/19 щодо [PERSON] , цивільний позов в межах вищезазначеного кримінального провадження проте через смерть останньої мій позов було залишено без розгляду та роз?яснено позивачу право самостійно звернутися до суду із аналогічним позовом - поза межами кримінального провадження. Вказані обставини були встановлені судовими рішеннями по кримінальній справі № 465/3186/19, під час судового розгляду якої суд неодноразово викликав відповідача в судове засідання, проте останній до суду не прибув, забезпечив явку захисника - адвоката Гричинського А.В., від так обставини винуватості [PERSON] у скоєнні злочину та розміру завданих позивачу цим злочином збитків повторному доказуванню в межах судового розгляду даного позову не підлягають - в силу приписів п. 6 ст. 82 ЦПК України. В даний час відповідач надалі зареєстрований у цій квартирі, періодично відвідує дане помешкання, проте уникає зустрічей зі мною, таким чином очевидно ухиляється від добровільного виконання свого обов?язку щодо відшкодування [PERSON] шкоди завданої з вини спадкодавця. Тому для захисту своїх порушених прав позивач вимушений звертатися до суду, вважає, що для ефективного захисту його порушених прав слід стягнути з відповідача суму завданих йому з боку [PERSON] матеріальних збитків - 35 000 грн., розмір яких є значно меншим за вартість одержаного відповідачем у спадок майна - квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.05.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. 26.06.2023 року на електрону пошту суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшли пояснення, у яких просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступні обставини. Так, у позовній заяві [PERSON] зазначає, що злочином йому завдано майнової шкоди у формі відновлення попереднього стану квартири-прибирання наслідків пожежі, придбання нових дверей, оплата ремонтних робіт з демонтажу старих дверей та монтажу нових, ремонт електричної проводки, відновлення мережі підключення до інтернету, однак до позовної заяви додає тільки копію розрахунку вартості металопластикових дверей. Кримінальне провадження закрите на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, смерть підозрюваного, обвинуваченого. Однак [PERSON] не визнано винною у вчиненні даного правопорушення. Позивач просить стягнути завдану йому матеріальну шкоду внаслідок кримінального правопорушення, покликаючись на 23 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, однак не вказує яких саме моральних страждань зазнав позивач. Також у своїх позовних вимогах позивач не обґрунтовує чому саме він звертається до [PERSON] і чому саме він повинен нести цивільну відповідальність за завдані збитки кримінальним правопорушенням. Ухвалою суду від 10.06.2024 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано для огляду в судовому засідання з архіву Франківського районного суду м. Львова: кримінальну справу №465/3186/19. Позивач та його представник в судове засідання не заявились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у їх відсутність, позовну вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, в матеріалах справи містяться письмові пояснення представника відповідача в яких вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.12.2021 року (справа №465/3186/19) кримінальне провадження № 120181400800001567 від 24 травня 2018 року щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, закрито відповідно до п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю. Цивільні позови потерпілих [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином, залишено без розгляду. З листа Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.04.2022 вбачається зокрема, що за адресою: [ADDRESS] а станом на 11.07.2020 по даний час зареєстровано двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 06.101996 року квартира за адресою: [ADDRESS] а належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] . З відповіді П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 19.12.2023 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] не заводилась. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами [PERSON] померла [INFO] . За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Положеннями ч.1, ч.4 ст. 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке буде одержане ними у спадщину. Проте, як вбачається з відповіді П`ятої ЛДНК від 19.12.2023 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] рока не заводилась, тобто ніхто не звертався з заявами про прийнята спадщини. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача шкоду у розмірі 35000,00 грн., проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що останньому завдано шкоди у розмірі 35000,00 грн. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях\~12\~і\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.\~77, ч. 2 ст.\~78, ч. 1 ст.\~80 ЦПК України, належними докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог\~\~ [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах\~учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). У зв`язку з тим, що у задоволені позовних вимог відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed