Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила суд: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку домоволодіння з відповідними надвірними будівлями за [ADDRESS] , яке складається з будинку літ. "А-1" - 85 кв.м., літньої кухні літ. "Б", сараю літ. "В", а іншу 1/2 частку цього домоволодіння залишити у власності [PERSON] ; визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га., яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташоване домоволодіння з відповідними надвірними будівлями за [ADDRESS] , що була передана у власність [PERSON] , згідно рішення Супрунковецької сільської ради народних депутатів від 01.04.1994 року № 7 та посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 026320 від 01.08.2000 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 61, а іншу 1/2 частку земельної ділянки залишити у власності [PERSON] . Ухвалою Кам`янець-Подільський міськрайонного суду Хмельницької області від 22.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Кам`янець-Подільський міськрайонного суду Хмельницької області від 19.06.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] [PERSON] вказує, що 07.10.1972 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] за актовим записом № 603 від 07.10.1972 року. В період шлюбу, за спільні кошти, подружжя придбало житловий будинок з відповідними надвірними будівлями за [ADDRESS] . Право власності на вказане домоволодіння оформлене за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.1993 року, посвідченого головою Супрунковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та зареєстроване Кам`янець-Подільським МБТІ в реєстровій книзі за № 1-193 від 09.12.1993 року. Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що була передана у власність відповідачки згідно рішення Супрунковецької сільської ради народних депутатів № 7 від 01.04.1994 року. Ії право власності на зазначену земельну ділянку посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 026320 від 01.08.2022 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 61. Вказаній земельній ділянці, на якій розташовано спірне домоволодіння, присвоєно кадастровий номер: 6822480100:01:002:0555 про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру № НВ 9934063412024 від 21.03.2024 року. Між позивачем і відповідачкою були усні домовленості щодо порядку володіння та користування спірним домоволодінням та земельною ділянкою, однак в один момент відповідачка вирішила, що все майно належить їй особисто та неодноразово повідомляла відповідача про те, що він не має ніякого відношення до вказаного будинковолодіння та земельної ділянки. В позасудовому порядку вирішити цей спір не вдається, тому просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку домоволодіння з відповідними надвірними будівлями за [ADDRESS] , яке складається з будинку літ. "А-1" -85 кв.м., літньої кухні літ. "Б", сараю літ. "В", а іншу 1/2 частку цього домоволодіння залишити у власності [PERSON] ; а також визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га., на якій розташоване домоволодіння з відповідними надвірними будівлями за [ADDRESS] , а іншу 1/2 частку земельної ділянки залишити у власності [PERSON] . Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась та звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена належним чином. Суд розглядає справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів в справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та докази по справі, суд встановив наступне. 07.10.1972 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб, про що Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис за № 603 та повторно видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.10.1972 року. В період шлюбу, за спільні кошти подружжя сторони придбали житловий будинок з відповідними надвірними будівлями за [ADDRESS] , який оформлений за відповідачкою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.1993 року, який посвідчений головою Супрунковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за № 27, що підтверджується. Згідно відповіді КП «Кам`янець-Подільське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 42 від 29.02.2024 року, житловий будинок з відповідними надвірними будівлями за [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.1993 року, в реєстровій книзі за № 1-193 від 09.12.1993 року. Домоволодіння з відповідними надвірними будівлями по [ADDRESS] складається з будинку літ. "А-1" - 85 кв.м., літньої кухні літ. "Б", сараю літ. "В", що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 10.03.1992 року, довідкою ФОП [PERSON] на об`єкт нерухомого майна № 107 від 26.03.2024 року. Вказане домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що була передана у власність відповідачки згідно рішення Супрунковецької сільської ради народних депутатів № 7 від 01.04.1994 року. Право власності відповідачки [PERSON] на зазначену земельну ділянку посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 026320 від 01.08.2022 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 61. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру № НВ 9934063412024 від 21.03.2024 року вказаній земельній ділянці, на якій розташовано спірне домоволодіння, присвоєно кадастровий номер: 6822480100:01:002:0555. Згідно з п.1 Прикінцевих положень СК України, з урахуванням відповідних положень ЦК України, СК України набрав чинності з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. З урахуванням зазначених правових норм порядок набуття спільного майна та його правовий режим у цій справі повинен визначатися за правилами КпШС України, який був чинним на час набуття спірного нерухомого майна, а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими СК України. Згідно зі ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідна норма закріплена і у ст.60 СК України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 368 ЦК України, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною першою ст.69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.2,3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, набуття майна в період шлюбу є підставою для виникнення у подружжя права спільної сумісної власності на це майно. У разі коли презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу, не спростовано, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У ч.1 ст.120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі 686/9580/16-ц зроблено висновок, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України. Тобто, перехід права власності на об`єкт нерухомості має наслідком набуття права на земельну ділянку, що відповідає принципу «superficies solo cedit» (збудоване на землі слідує за нею). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду по справах № 307/2235/20 від 20.09.2021 року, № 355/1060/16 від 30.08.2021 року, № 640/23008/18 від 14.07.2021 року та інші. Аналізуючи наведені докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки такий висновок відповідає нормам чинного сімейного законодавства, а саме, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і у разі поділу майна його частки є рівними, тому спірне домоволодіння з відповідними надвірними будівлями по [ADDRESS] , що розташоване на земельній ділянці площею 0,2500 га кадастровий номер: 6822480100:01:002:0555 було придбано сторонами у період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу пополам. На підставі ч.1 ст.68, ст.69, ч.1 ст.70 СК України, ч.1 ст.317, ст.372, ч.1 ст.377 ЦК України, ч.1, ч.4 ст.120 ЗК України,

Outcome: approved