Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

08.07.2024 року позивач [PERSON] через свого представника звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. З метою реалізації своїх спадкових прав вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У свою чергу, нотаріус повідомила про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про арешт спадкового нерухомого майна [PERSON] , накладений на підставі постанови б/н від 04.09.2009, номер запису про обтяження 9024847. Згідно отриманої відповіді органу ДВС встановлено, що на даний час неможливо встановити в межах якого виконавчого провадження було накладено даний арешт, оскільки виконавчі провадження знищено після закінчення строку їх зберігання. На даний час в органах ДВС немає жодних відкритих щодо [PERSON] виконавчих провадження, а тому існування накладеного на усе його майно арешту порушує її права та законні інтереси. Враховуючи наведене, просить суд зняти арешт з всього нерухомого майна (невизначене майно), що належало [PERSON] , який помер [INFO] , який було накладено Відділом ДВС Луцького районного управління юстиції на підставі постанови б/н від 04.09.2009 року, реєстраційний номер обтяження: 9024847 від 04.09.2019 року. 03.09.2024 року представником ВДВС було подано до суду відзив на позовну заяву. Свої доводи останній обґрунтовує тим, що в АСВП на даний час відсутні відомості про виконавче провадження, в межах якого було накладено спірний арешт. ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено підстав, для скасування обтяження майна позивача органом ДВС та такий може бути знятим на підставі судового рішення. З огляду на наведене, при вирішенні даного спору покладається на думку суду (а.с. 25-27). До початку судового засідання від представника позивача надійшла до суду заява, у якій вона просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. При розгляді справи поклався на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2020 року (а.с.7). Після його смерті залишилось спадкове майно. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.08.1979 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00045799215 від 03.07.2024 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.03.2018 року (а.с.10-12). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на нерухоме майно [PERSON] . Відділом ДВС Луцького районного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови б/н від 04.09.2019 року, номер запису про обтяження: 9024847 (а.с. 13-14). Як вбачається із інформаційного листа ВДВС № 48392 від 11.06.2024 року, згідно відомостей із АСВП встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений вищевказаний арешт неможливо, у зв`язку із його відсутністю в системі. Виконавчі провадження знищено після закінчення строку їх зберігання (а.с.15). Із наведеного слідує, що спірний арешт накладався органом ДВС, проте ідентифікувати підстави та межі його застосування такого не виявляється за можливе. З огляду на наведене, пред`явлення [PERSON] , яка не була стороною виконавчого провадження, вимог про зняття арешту з нерухомого майна в порядку позовного провадження відповідає вимогам закону. У своєму позові [PERSON] зазначає, що наявність арешту на майно спадкодавця [PERSON] перешкоджає їй, як спадкоємиці останнього, оформити спадщину на майно, яке вона (донька) успадкувала після смерті свого батька. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України, (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. З огляду на наведені факти, наявність обтяження нерухомого майна, що перебувало у власності спадкодавця, перешкоджає спадкоємцю реалізувати свої спадкові права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦПК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Однак, випадок, який є предметом даного спору, не підпадає під застосування жодного із положень, встановлених ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» для скасування спірного арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду в усіх випадках, які не визначені даним Законом. Як встановлено судом, будь-які виконавчі провадження, в яких [PERSON] є боржником, в органах ДВС не перебувають, а тому існування спірного арешту нерухомого майна беззаперечно порушує права та законні інтереси позивача. Таким чином, наявність арешту на майно спадкодавця [PERSON] перешкоджає позивачу, як спадкоємцю, оформити спадщину на майно, яке вона (донька) успадкувала після смерті свого батька. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved