Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] через свого представника звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», про визнання транзакцій незаконними і відновлення грошових коштів на рахунку. Вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що під час перебування Позивачки у Словаччині зловмисниками 08.01.2024 року здійснено списання з її грошових коштів з карткового рахунку № [NUMBER] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на загальну суму 17 197,06 грн. у торговельному закладі «SumUp «CHLI sushibar» згідно квитанцій: № АВ1М-6ТХ5-3МТА-С13Р від 08.01.2024, сума - 885,14 грн., час операції - 17:30:51; № 86МН-0350-0464-71XH від 08.01.2024, сума - 1053,74 грн., час операції - 17:31:22; № АТ8Т-7Т7E-Т87K-Е793 від 08.01.2024, сума - 1475,24 грн., час операції - 17:31:47; № XК97-909Х-C5КХ-3А78 від 08.01.2024, сума - 6575,34 грн., час операції - 17:32:05; № 700Р-5766-7М2Р-В6СХ від 08.01.2024, сума - 1306,64 грн., час операції - 17:32:48; № 7НМН-ТВН7-7ЕВС-Т59Х від 08.01.2024, сума - 1643,84 грн., час операції - 17:33:12; № Р7АН-ЕТХ9-81ТО-ХРК0 від 08.01.2024, сума - 2739,73 грн., час операції - 17:33:31; від 08.01.2024 сума - 1517,39 грн., час операції - 17:34:17. Усі платежі проведені за допомогою системи Google Раy з технічного пристрою, яким [PERSON] ніколи не користувалася, із інтервалом часу між кожним платежем по декілька секунд. При цьому, банк заблокував лише останній платіж. У листі від 21.01.2024 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повідомило, що оскільки операції проходили за допомогою технології Google Рау, то оскаржити такі транзакції через міжнародну платіжну систему Visa можливість відсутня. За такими транзакціями відсутні обґрунтування для оскарження відповідно до правил міжнародних платіжних систем. Проте, Банком не надано жодних доказів, що Позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Позивачка не розголошувала третім особам інформацію про номер карткового рахунку, пін-код та іншу конфіденційну інформацію. Картка не губилася, доступу до неї треті особи не мали. Списання коштів на суму 17 197,06 грн. відбулося внаслідок протиправної діяльності невідомої особи (осіб). 09.02.2024 адвокат Позивачки - Шульженко Д.Ю., звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з адвокатським запитом, в якому просив: «1. Повідомити, чому не були заблоковані явно сумнівні платежі за картковим рахунком № [NUMBER] на загальну суму 17 197,06 грн., здійснені за допомогою системи Google Рау на користь «SumUp «CHLI sushibar» з технічного пристрою, яким [PERSON] ніколи не користувалася, із інтервалом часу між кожним платежем по декілька секунд? 2. Повідомити відомості про технічний пристрій, за допомогою якого від імені [PERSON] за допомогою системи Google Рay були здійснені вищезазначені платежі, а також надати відомості про місце вчинення платежу (держава та місто) 3. Повідомити найменування юридичної чи фізичної особи отримувача коштів (торговельний заклад «SumUp «CHLI sushibar»), відомості про її банківський рахунок, відомості про банк отримувача, на який були перераховані грошові кошти за вищезазначеними квитанціями. 4. Надати повну банківську виписку про рух коштів на картковому рахунку № [NUMBER] за січень 2024 року. 5. Повідомити, з якого технічного пристрою та з якого місця (держава та місто) вчинялися [PERSON] інші платежі цього ж дня 08.01.2024? 6. Надати докази, що саме [PERSON] передала дані картки № [NUMBER] третім особам». Відповіді на адвокатський запит Банк не надав. 09.02.2024 адвокат Позивачки - Шульженко Д.Ю., звернувся до Департаменту кіберполіції Національної поліції України із заявою про вчинення злочину, після чого заяву про вчинення злочину направлено до Святошинського УП ГУНП у м. Києві. У зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить суд визнати транзакції від 08.01.2024 щодо переказу коштів з карткового рахунку № [NUMBER] на загальну суму 17 197,06 грн. незаконними та зобов`язати АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повернути [PERSON] грошові кошти, переведені 08.01.2024 з карткового рахунку № [NUMBER] у сумі 17 197,06 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку № [NUMBER] та стягнути з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн. Ухвалою суду від 03.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»: відомості про технічний пристрій, за допомогою якого від імені [PERSON] за допомогою системи Google Pay здійснені платежі 08.01.2024 на загальну суму 17 197, 06 грн., а також надати відомості про місце вчинення платежу (держава та місто); відомості про найменування юридичної чи фізичної особи отримувача коштів (торговельний заклад «SumUр «CHLI sushibar»), відомості про її банківський рахунок, відомості про банк отримувача, на який перераховані грошові кошти 08.01.2024 на загальну суму 17 197, 06 грн.; повну банківську виписку про рух коштів на картковому рахунку [NUMBER] за січень 2024 року; відомості про технічний пристрій та місця (держава та місто), з якого вчинялися [PERSON] інші платежі цього ж дня 08.01.2024 року. 22.04.2024 року на адресу Оболонського районного суду м. Києва від представника відповідача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - адвоката Клочко О.В. надійшов відзив, в якому представник відповідача повністю заперечує проти заявлених позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 21 вересня 2020 року Позивачем особисто підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг та погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з: умовами і правилами обслуговування фіз. осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK/Universal Bank), таблицею вартості кредиту і паспорт споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.uaterms; тарифами, що розмішені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Відповідач зазначає, що за змістом позовних вимог Позивач наголошує, що вона користувалась послугами АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», отримала платіжну картку та користувалась коштами в межах кредитного ліміту та взагалі банківськими послугами в межах Договору про надання банківських послуг. Відповідач наголошує на тому, що Позивач у порушення умов Договору про надання банківських послуг передала персональні дані своєї картки шляхом переходу за фішинговим посиланням з СМС, про що вона зазначила в переписці зі співробітником служби підтримки Монобанк, таким чином власноручно вчинила дії по розголошенню конфіденційної інформації та сприяла втраті, незаконному використанню інформації, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Окрім цього, операції, що зазначалися Позивачем у позовній заяві пройшли після того, як рахунок 08 січня 2024 року о 00 год. 38 хв. був доданий для оплати через Google Pay. Для підтвердження додавання рахунку до Google Pay на номер телефону клієнта відправлений цифровий пароль 08 січня 2024 року о 00 год. 37 хв., після чого відбулись оплати у торговельному закладі «SumUр «CHLI sushibar» за допомогою технології Google Pay. Тобто, прив`язка Позивачем токена, за яким здійснено спірні операції у торговельному закладі «SumUр «CHLI sushibar» до електронного гаманця Google Pay відбулась 08 січня 2024 року о 00 год. 38 хв. через введення коду, який направлено на особистий фінансовий телефонний номер Позивача по смс по картці Позивача, а тому Відповідач вважає, що Позивач сприяла своїми діями втраті та незаконному використанню фінансового номера шляхом передання третім особам номеру картки, СVV- коду, фінансовий номер телефону, що у подальшому дало змогу третім особам ініціювати платіжні операції від імені Клієнта. 23.04.2024 року на адресу Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 03.04.2024 року, згідно з якою Відповідач надав суду витребувану ухвалою інформацію. 07.05.2024 року на адресу Оболонського районного суду м. Києва від представника позивача [PERSON] - адвоката Шульженко Д.Ю. надійшло клопотання про розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27.05.2024 року цивільну справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 20 червня 2024 року. 20 червня 2024 року на адресу Оболонського районного суду м. Києва від представника позивача [PERSON] - адвоката Шульженко Д.Ю. надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що списання грошових коштів з рахунку Позивача відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції, оскільки виявивши безпідставне списання грошових коштів, Позивачка невідкладно повідомила про цей факт Банк та звернулась до правоохоронних органів, а тому Позивач вважає доводи Відповідача необґрунтованими, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач заперечує факт того, що вона переходила за фішинговим посиланням. Доказів вини позивача у безпідставному списанні коштів, банк не надав. У судовому засіданні 20 червня 2024 року судом вислухано доводи обох Сторін та оголошено перерву до 03 вересня 2024 року. 28.08.2024 на електронну адресу Оболонського районного суду м. Києва від представника позивача [PERSON] - адвоката Шульженко Д.Ю. надійшли письмові пояснення по справі, в яких він зазначає, що типовим телефонним апаратом, яким користувалась Позивач, є REDMI NOTE 11 PRO+ 5G (ANDROID). Однак, для проведення спірних транзакцій використовувався інший пристрій - Samsung-SM-G973U1 (ANDROID). При цьому місцем вчинення платежів була країна еквайра France, адреса терміналу Kourou, у той час коли Позивач у зазначений час знаходилась у Словаччині. Система безпеки банку зазначених обставин не перевіряла, а сумнівні платежі за картковим рахунком не були заблоковані. 30.08.2024 на адресу Оболонського районного суду м. Києва від представника відповідача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - адвоката Клочко О.В. надійшли заперечення на письмові пояснення представника позивача, в яких він заперечив проти викладених обставин та зазначив, що кошти, які були списані, були кошти Банку, які Банк надав Клієнту на умовах кредитного договору. Упровадження Банком всіх зазначених систем захисту, у тому числі, використанні вигаданого Позивачем особисто ПІН-коду, унеможливлює вхід третіх осіб до мобільного додатку «Монобанк», а тому здійснення транзакцій без знання такого ПІН-коду, свідчить про розголошення Позивачем своїх аутентифікаційних даних, а тому Відповідач вважає, що відсутня відповідальність Банку за подальші транзакції, вчинені з використанням аутентифікаційних даних. У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у позовних вимог, зазначивши, що Банк не несе відповідальність за транзакції, вчинені з використанням аутентифікаційних даних. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. 21.09.2020 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] , шляхом підписання Анкети-заяви до Договору банківських послуг, прийняття Умов і правил надання банківських послуг, укладено договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору позивач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Згідно з п. 8.5 глави 8 розділу І Умов і правил надання банківських послуг, банк не несе відповідальності за наслідки виконання доручень, виданих уповноваженими особами, і в тих випадках, коли з використанням передбачених банківськими правилами і Договором процедур Банк не міг встановити факт видачі розпорядження не уповноваженими особами. Відповідно до п. 8.10 глави 8 розділу І Умов і правил надання банківських послуг, клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви клієнта, поданої до контактного центру банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки/рахунку на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Пунктами 8.11, 8.15 глави 8 розділу І Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт несене відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації і аутентифікації. Банк не несе відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду. 08.01.2024 року з рахунку позивача здійснено списання з кредитних коштів з карткового рахунку № [NUMBER] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на загальну суму 17 197,06 грн. у торговельному закладі «SumUp «CHLI sushibar» згідно квитанцій: № АВ1М-6ТХ5-3МТА-С13Р від 08.01.2024, сума - 885,14 грн., час операції - 17:30:51; № 86МН-0350-0464-71XH від 08.01.2024, сума - 1053,74 грн., час операції - 17:31:22; № АТ8Т-7Т7E-Т87K-Е793 від 08.01.2024, сума - 1475,24 грн., час операції - 17:31:47; № XК97-909Х-C5КХ-3А78 від 08.01.2024, сума - 6575,34 грн., час операції - 17:32:05; № 700Р-5766-7М2Р-В6СХ від 08.01.2024, сума - 1306,64 грн., час операції - 17:32:48; № 7НМН-ТВН7-7ЕВС-Т59Х від 08.01.2024, сума - 1643,84 грн., час операції - 17:33:12; № Р7АН-ЕТХ9-81ТО-ХРК0 від 08.01.2024, сума - 2739,73 грн., час операції - 17:33:31; від 08.01.2024 сума - 1517,39 грн., час операції - 17:34:17. Проведення вказаних операцій підтверджено копіями квитанцій та випискою по рахунку. У наданому скріншоті зафіксовані повідомлення між позивачкою і службою підтримки monobank, відповідно до яких позивачка звернулась у службу підтримки із приводу незаконного списання коштів. Служба підтримки повідомила, що платежі було проведено успішно, оскільки дані картки передані за фітинговим посиланням. Позивачка заперечила факт самостійного введення даних платіжної картки, намагалась з`ясувати, чому тільки один платіж з восьми банк заблокував. Відповідно до наданої банком інформації, для проведення вказаних транзакцій було використано пристрій Samsung-SM-G973U1, місце вчинення платежів France, адреса терміналу Kourou, спосіб оплати - бесконтакт (PAY PASS), метод проведення оплати - Google Pay, отримувач - фінансова установа First Data Gmbh. На підставі наданої представником позивачки інформації, позивачка [PERSON] користується мобільним телефоном Redmi Note 11 Pro+. Відповідно до наданих суду копій документів, 04.07.2023 року позивачка [PERSON] отримала дозвіл на проживання у Словаччині ( Братислава ). Згідно з листом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 21.01.2024 року, на запит [PERSON] банк повідомив, що операції 08.01.2024 року пройшли після того, як [PERSON] , додала рахунок до Google Pay. Для підтвердження на її номер телефону був відправлений цифровий пароль, після чого у торговельному закладі «SumUp «CHLI sushibar» відбулись оплати. Операція 08.01.2024 р. о 17.32 була відхилена на боці торгової точки. Рекомендовано звернутись до правоохоронних органів. 09.02.2024 року [PERSON] через представника подала заяву до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про кримінальне правопорушення за фактом незаконного списання коштів 08.01.2024 року на загальну суму 17197,06 грн. У відзиві відповідач надав скріншот повідомлення з абонентом [NUMBER] на іноземній мові з посиланням, по суті якого можливо зрозуміти, що повідомлення стосується необхідності підтвердження своєї адреси, що пов`язано з поштовим відправленням Словацької пошти. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги»: автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг; неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про платіжні послуги», надавачі платіжних послуг, визначені в пункті 9 частини першої статті 10 цього Закону, зобов`язані здійснювати ідентифікацію та верифікацію користувачів відповідно до вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Відповідно до ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Частиною 1 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Пунктами 146, 147 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29.07.2022 № 164, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При оцінці доказів суд враховує такі правові позиції Верховного Суду у аналогічних категоріях справ. У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, на зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину [PERSON] як підставу цивільно-правової відповідальності. Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки [PERSON] спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору від 5 лютого 2010 року передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що [PERSON] втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано відповіді. Суд касаційної інстанції враховує, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року № 6-16цс15». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі № 766/19614/18 (провадження № 61-19350св19) вказано, що «суди попередніх інстанцій вважали недоведеним те, що [PERSON] ініціював збільшення кредитного ліміту за своїм картковим рахунком, здійснював спірні грошові перекази, а також що про ці операції його було повідомлено у момент їх вчинення. Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що [PERSON] своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зупинення нарахування процентів та штрафних санкцій [PERSON] по кредитній картці № [NUMBER] на розмір заборгованості 31 712 грн, яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням без його волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19). Колегія суддів також погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність транзакцій, які були здійснені в період із 02 год 32 хв по 04 год 14 хв 16 квітня 2018 року з використанням платіжної картки [PERSON] № [NUMBER] , у зв`язку із чим залишок коштів по цій картці підлягає відновленню. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON], не є підставою для відмови у задоволенні позову». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23) зроблено висновок, що «при відмові у задоволенні позову апеляційний суд вважав, що спірні операції позивачем вчинено за допомогою картки, яка була додана до сервісу Google Pay, який дозволяє безконтактне зняття готівки за допомогою засобів ідентифікації (паролі, QR-код, у тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVC-кодів, тощо), без розголошення яких інша особа, навіть перевипустивши сім-картку або маючи фінансовий телефон клієнта, не змогла б ні зайти до Приват24, ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти з його рахунку. Апеляційний суд вказав, що невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є Умови і правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ y мережі Інтернет, і саме клієнт несе повну відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних (пункт 2.1.4.12.3. Умов), а також за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до розголошення ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію; апеляційний суд не врахував, що: саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними; суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних позивачем, тому їх не можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування; суд першої інстанції встановив, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів, що позивач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції; [PERSON] як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року у справі № 521/20764/20 (провадження № 61-4665св22) зазначено, що «апеляційний суд вважав, що клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з фізичним пред`явленням його карти. Клієнт у свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку. Позивачем [PERSON] не надано суду належних, достовірних та достатніх доказів, які підтверджують порушення його прав діями банку, отже, позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають; апеляційний суд не врахував, що: саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними; тому апеляційний суд зробив передчасний висновок про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в позові». Надаючи оцінку зібраним у справі доказам суд зазначає, що позивачем надані докази проведення списання грошових (кредитних) коштів 08.01.2024 р. у загальному розмірі 17 197,06 грн. з карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я Позивача в установі банку (відповідача). Платежі проведені у Франції у торговельному закладі з мобільного пристрою, відмінного від того, яким користується позивач, протягом приблизно трьох хвилин. Позивач стверджує, що вказані операції не проводила, і дані платіжної картки стороннім особам не передавала. Відповідач посилається на те, що позивач перейшла за фішинговим повідомленням, і таким чином передала дані своєї картки стороннім особам, тобто сприяла списанню коштів. Суд вважає, що дослідженими доказами у сукупності доведено безпідставність платежів 08.01.2024 року на загальну суму 17 197,06 грн. Водночас, відповідач не надав суду доказів того, що позивачка сприяла здійсненню незаконних транзакцій, передала дані своєї платіжної картки іншим особам. Так, додавання позивачкою платіжної картки в платіжну систему Google Pay не може розцінюватись як таке, що призвело до незаконного передання інформації про картку стороннім особам. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачка перейшла за фішинговим посиланням і це призвело до передання даних платіжної картки стороннім особам, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що позивачка переходила за вказаним посиланням; що вказане посилання є шахрайським; що у разі виконання таких дій були передані дані платіжної картки, які саме та яким чином. У матеріалах справи відсутні докази, які доводять, що Позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Позаяк, саме відповідач як надавач платіжних послуг зобов`язаний вживати розумних заходів безпеки щодо виконуваних платіжних операцій та збереження грошових коштів на рахунку клієнта. На підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків позивача, приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині. При цьому, суд звертає увагу, що статус списаних з рахунку позивача коштів як кредитних не має значення для відновлення порушених прав позивача, оскільки такі кошти були надані позивачу і знаходились на його рахунку, позивач як споживач має право на належне виконання банком умов укладеного договору про надання банківських послуг. Що стосується позовних вимог про стягнення з Відповідача моральної шкоди на користь Позивача у розмірі 30 000 грн., то на переконання суду позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів завдання йому діями відповідача моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», з Відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial