Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до суду з вказаним позовом у якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 16 070,86 грн. В обгрунтування позову вказує, що позивач, як суб?єкт ринку газу, з 01.11.2018р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України. Зазначає, що в період з 22.11.2020 року до 26.12.2020 року, з 16.02.2021 року до 31.03.2021 року, з 02.04.2021 року до 31.05.2021 року, з 02.06.2021 року до 31.07.2021 року, з 02.08.2021 року до 30.09.2021 року відповідач був споживачем постачальника «останньої надії» та був включений до відповідного реєстру таких споживачів. Зазначає, що відповідач [PERSON] приєднався до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, споживаючи газ та підписавши 22.10.2021 року відповідну заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу за об`єктом споживання за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що в період з лютого 2021 року по січень 2024 року відповідачем було спожито природний газ на загальну суму 16 070,86 грн., вартість якого залишилася не сплачена. Тобто відповідач не в повному обсязі здійснював оплату нарахованих сум за спожитий газ у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному вище розмірі, яку позивач просить стягнути. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка від 12.08.2024 року про отримання примірника позову з додатками разом із ухвалою суду в якій вказана дата судового засідання, причина неявки відповідача у судове засідання невідома. Відзиву, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, тому суд розглянув справи без його участі. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу споживачам, 22 жовтня 2021 року [PERSON] акцептував договір на фактичне споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] . У довідці про фінансовий стан споживача природного газу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз" вказано, що [PERSON] , є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкрито рахунок № [NUMBER] , EIC код [NUMBER]. Розмір забогованості за період з лютого 2021 року до січня 2024 року складає 16 070,86 грн. (а.с. 12). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2023 року №356145556 слідує, що [PERSON] є власником будинку, що за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №1382, від 25.09.2006 року. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст.714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ч.1 ст.901 ЦК України. Відповідно ст.ст. 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір Проаналізувавши зібрані й досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , та як власник вказаного житла зобов`язаний нести тягар утримання такого майна. Позивач здійснював постачання природного газу до об`єкта споживача відповідача за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до довідки про фінансовий стан заборгованість за наданими послугами становить 16 070,86 грн. Зокрема у довідці вказано про здійснення відповідачем на рахунок позивача часткових оплат вартості спожитого природного газу за допомогою сервісу «Приватбанк» у 2022, 2023 та 2024 році, що вказує про акцептуванням відповідачем публічного договору постачання природного газу, за адресою: [ADDRESS] . Таким чином відповідач отримував послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , однак свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав. Не сплачував вартість отриманих ним послуг у повному обсязі у зв`язку з чим виникла заборгованість за об`єктом споживача. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо відсутності заборгованості чи вказаного у позові їх розміру. Квитанцій про оплату послуг в належному розмірі за вказаний період часу суду не надано, власного обрахунку щодо обсягу споживання газу чи доказів щодо відсутності заборгованості не долучено. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 16 070,86 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3028 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.ст. ст. 509, 526, 527, 530, 626, 629, 633, 634, 714, 901, 903 ЦК України та

Outcome: approved