Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович, про визнання недійсним (фраудаторним) договору, скасування рішення про державну реєстрацію та поновлення державної реєстрації права власності. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.08.2024 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович, про визнання недійсним (фраудаторним) договору, скасування рішення про державну реєстрацію та поновлення державної реєстрації права власності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Нестеченко Д.С. надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути із позивача [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень. Представник позивача [PERSON] адвокат Корольов Д.О. надав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та просив відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали заяву та просили задовольнити. Вислухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович, про визнання недійсним (фраудаторним) договору, скасування рішення про державну реєстрацію та поновлення державної реєстрації права власності. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.08.2024 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович, про визнання недійсним (фраудаторним) договору, скасування рішення про державну реєстрацію та поновлення державної реєстрації права власності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Нестеченко Д.С. надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути із позивача [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати; Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст. ст. 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 18 вересня 2023 року, укладеного між адвокатом Нестеченком Дмитром Сергійовичем та відповідачем [PERSON] , квитанції до прибутково-касового ордеру №18/09/23 до договору про надання правової допомоги від 18.09.2023 року, відповідач сплатив адвокату 15000,00 гривень. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 січня 2019 року в справі №910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Перевіривши матеріали справи та враховуючи, що позивачка на теперішній час не працює, виховує спільну малолітню дитину сторін і отримує мінімальний розмір аліментів, також приймаючи до уваги, що судове рішення від 12.04.2023 року відповідачем [PERSON] виконано було лише в січні 2024 року, тобто під час розгляду даної справи, що дало підстави вважати позивачці [PERSON] про ухилення від його виконання, тому суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 200,00\~гривень відповідатимуть критеріям пропорційності задоволеним позовним вимогам, реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням усіх вищевказаних обставин справи.

Outcome: partial