Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив визнати за позивачем майнове право на об`єкт інвестування у розмірі 41,4287 кв.м., що складає 97% від загальної площі однокімнатної квартири, будівельний [ADDRESS] . В обґрунтування зазначає, що 31 липня 2013 року між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач зобов`язався укласти договір купівлі-продажу (основний договір) однокімнатної квартири [ADDRESS] , а позивач зобов`язався прийняти та належним чином оплатити її вартість. Для підтвердження зобов`язань, сторонами укладено договір про забезпечення виконання зобов`язання №СС/Д1/120 від 31 липня 2013 року, відповідно до якого [PERSON] сплатив грошові кошти відповідачу у розмірі 210174,75 грн. 27.08.2014 сторонами укладено нотаріальний договір про внесення змін до попереднього договору, за яким змінено номер квартири з 120 на 131, збільшено загальну площу квартири 42,71 кв.м. 27.08.2014 сторонами укладено додаткову угоду до договору про забезпечення виконання зобов`язання №СС/Д/120 від 31 липня 2013 року, згідно з якою позивач мав сплатити збільшену суму коштів за про інвестовану квартиру. Сторони домовились внести зміни в п.2.2 договору та викласти у новій редакції: сторона 2 (позивач) зобов`язується у строк до 31 жовтня 2014 року сплатити стороні 1 (відповідач) - 97% вартості об`єкту, що становить 279643,73 грн. 31.10.2014 позивачем сплачено 69468,00 грн. Загальна сума, яка зафіксована у договорі та сплачена позивачем становить 279643,73 грн, що становить 97% вартості об`єкту інвестування. Позивачем виконувались умови договорів, однак відповідач зобов`язання укласти основний договір не виконує. Позивачу із ЗМІ стало відомо, що будівництво житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] , зупинено, оскільки забудовник самовільно вів будівництво комплексу за відсутності дозвільних документів. Станом на день звернення до суду будинок в експлуатацію не введений. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31 липня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Сіті-Девелопмент» укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до п. 1.1. попереднього договору сторони зобов?язуються в строки, встановлені попереднім договором, укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «Сіті-Девелопмент» (в основному договорі - продавець) зобов?язується передати окрему квартиру, характеристики якої вказані в пункті 1.4 розділу 1 попереднього договору, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується прийняти цей об`єкт та належним чином оплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 попереднього договору. Пунктом 1.3 розділу 1 попереднього договору сторони зобов`язуються укласти основний договір протягом І кварталу 2015 року. В пункті 1.4 розділу 1 попереднього договору зазначені характеристики об`єкта: секція 1; поверх 11; № квартири 120, загальна площа 32,1 кв.м.; кількість кімнат 1. Для підтвердження зобов`язань сторони уклали договір про забезпечення виконання зобов`язання №СС/Д1/120 від 31 липня 2013 року, відповідно до якого [PERSON] сплатив грошові кошти відповідачу у розмірі 210174,75 грн. Відповідно до нотаріального договору про внесення змін та доповнень до попереднього договору, посвідченого 31 липня 2013 року приватним нотаріусом КМНО Басенко К.О., за реєстровим №1322, характеристики об`єкта викладено в такій редакції: секція 1; поверх 11; № квартири 131, загальна площа 42,71 кв.м.; кількість кімнат 1. Згідно з додатковою угодою від 27 серпня 2014 року до договору про забезпечення виконання зобов`язань №СС/Д1/120 від 31 липня 2013 року, [PERSON] зобов`язався у строк до 31 жовтня 2014 року сплатити ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» 97% вартості об`єкту, що становить 279643,73 грн. Станом на 27 серпня 2014 року [PERSON] профінансовано грошова сума у розмірі 210174,75 грн. З позову вбачається, що відповідач основний договір з позивачем не уклав та не передав останньому нерухоме майно. Станом на день звернення до суду будинок в експлуатацію не введений. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 ст.635 ЦК України встановлено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (право володіння, розпорядження, користування), спеціальне майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. У ч.1 ст.9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначено, що управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, забезпечити прийняття їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зобов`язання забудовника уступити управителю майнові права на предмет іпотеки у разі виникнення передбаченого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов`язань перед управителем (якщо визначений статтею 9 цього Закону договір укладено стосовно об`єкта будівництва, щодо якого право на виконання будівельних робіт виникло до набрання чинності Законом України "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому"). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2021 року, справа №359/5719/17 вказала, таким чином саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Відтак позивач належним чином виконав свої зобов`язання та сплатив відповідачу грошові кошти. Житловий будинок у визначений попереднім договором строк в експлуатацію введено не було, будівництво об`єкту не здійснюється, право власності позивача не зареєстроване. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір.

Outcome: approved