Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

позивач ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» звернулося до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом через систему «Електронний суд» до відповідача [PERSON] , третя особа: ТОВ «МІОЛАН», про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просила: - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 3624255 від 01.06.2021 у розмірі 30340 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01.06.2021 між ТОВ «МІОЛАН» та [PERSON] онлайн з використанням одноразового пароля було укладено договір споживчого кредиту № 3624255. Зазначав, що відповідачем порушені умови вказаного кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку. Також зазначав, що на підставі договору відступлення прав вимоги № 07Т від 13.09.2021 право вимоги ТОВ «МІОЛАН» за кредитним договором № 3624255 від 01.06.2021 було відступлено на користь ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС». Ухвалою від 03.04.2024 зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію відповідач обґрунтовувала тим, що вона не укладала договір щодо за заборгованістю за яким пред`явлено позов. Заперечувала отримання кредитних грошових коштів на підставі зазначеного договору. Висловила думку про відсутність повноважень у представника позивача. Також заначила, що відсутні докази укладення договору факторингу між ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС». Крім того, зазначала, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правову допомогу є необґрунтованою. У відзиві на позовну заяву відповідач також просила стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6200,00 грн. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивач висловив заперечення проти позиції відповідача, наведеної у відзиві. Ухвалою від 13.06.2024 за клопотанням позивача судом було витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» документи щодо: видачі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , платіжної картки [NUMBER] ; зарахування на картку [NUMBER] грошових коштів у сумі 8000,00 грн., у період з 01.06.2021 по 20.06.2021включно із зазначенням призначення платежу. На виконання зазначеної ухвали АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано суду витребувані документи. Інші заяви по суті справи від учасників справи до суду не надходили. Учасники справи у судове засідання не з`явились звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності та відсутності їх представників. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі і з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем з приводу невиконання зобов`язань за договорами. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Позивачем до позовної заяви долучено кредитний договір від 01.06.2024 № 3624255 підписантами якого зазначені ТОВ «Міолан» та [PERSON] . За умовами цього договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000 грн. Комісія за надання кредиту становить 880,00 грн. Проценти за користування кредитом: 3000, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредит надається строком на 30 днів з 01.06.2021. Термін повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 01.07.2021. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (оферто). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. В анкеті-заяві на кредит № 3624255 від 01.06.2021, міститься запис про підписання договору 01.06.2021 о 03:52:52 - 03:53: 35. Відповідно до платіжного доручення № 47690122 від 01.06.2021 ТОВ «МІОЛАН» проведено транзакцію по перахуванню грошових коштів на номер картки [NUMBER] *16 у розмірі 8000 грн. Згідно виписки за кредитним договором № 3624255 від 01.06.2021, заборгованість [PERSON] станом на 13.09.2021 становить 30340,00 грн., з яких: 8000 грн. - основний борг (тіло кредиту); 21460,00 грн. - відсотки; 880,00 - комісія. 13.09.2021 між ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» укладено договір факторингу №07Т, відповідно до якого та витягу з додатка до нього право вимоги за кредитним договором № 3624255 від 01.06.2021 укладеним між ТОВ «МІОЛАН» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» на суму заборгованості у 30340,00 грн. З огляду на правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Положеннями ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до умов ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене судом відзначається, що позивачем не доведено прийняття [PERSON] пропозиції (акцепт) ТОВ «МІОЛАН» шляхом надання відповіді на таку пропозицію у порядку, визначеному ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем не доведено ідентифікацію [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції - ТОВ «МІОЛАН», що є обов`язковою умовою за приписами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, позивачем взагалі не доведено отримання згоди від [PERSON] на укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, що є обов`язковою умовою за приписами ст. 639 ЦК України для того щоб вважати договір укладеним у письмовій формі. Отже, позивачем не доведено укладення між ТОВ «МІОЛАН» та [PERSON] кредитного договору № 3624255 від 01.06.2021 шляхом прийняття пропозиції (акцепт) у електронній формі. Щодо отримання [PERSON] на свій банківський рахунок грошових коштів у розмірі 8000,00 грн. судом відзначається таке. За даними ноданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписки за договором № б/н за період 01.06.2021-20.06.2021 на банківську картку [NUMBER] , рахунок за якою відкрито у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] , [INFO] , 01.06.2021 надійшли грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. із зазначенням деталей операції: «Переказ коштів. Коментар: Viplata zaima Miloan. Не підлягає оподаткуванню. ID платежу 1664231993». Поряд з цим, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що зазначені вище кошти були перераховані [PERSON] саме на виконання кредитного договору № 3624255 від 01.06.2021. На підставі наведеного суд констатує, що зарахування на рахунок відповідача грошових коштів не є доказом підтвердження укладення відповідного кредитного договору - № 3624255 від 01.06.2021, а отже відсутні належні правові підстави для стягнення цих коштів з відповідача на користь позивача, до якого перейшло право грошової вимоги за конкретним кредитним договором. Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги не доведення позивачем укладення між ТОВ «МІОЛАН» та [PERSON] кредитного договору № 3624255 від 01.06.2021 шляхом прийняття пропозиції (акцепт) у електронній формі, а також не доведення отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 8000,00 грн. на підставі кредитного договору № 3624255 від 01.06.2021, - суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за зазначеними кредитним договором є недоведеними та необґрунтованими, а тому вони, з урахуванням наведених вище мотивів, задоволенню не підлягають. Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на суб`єктивному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування. Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке. Відповідно до положень ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до умов ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідача до суду не звертався. Разом з тим,

Outcome: approved