Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати недійсним та скасувати розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області № 195 від 27.10.2015 в частині виділення в натурі (на місцевості) [PERSON] земельної ділянки № [NUMBER] із земель колишнього КП «Ніжинський» Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7423381900:28:001:0593, площею 1,7698 га, здійснену 12.01.2015 Управлінням Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області на ім`я [PERSON] із закриттям поземельної книги; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7423381900:28:001:0593, площею 1,7698 га, зареєстрованого 02.02.2016 державним реєстратором Ніжинського міськрайонного управління юстиції Парфентьєвим В.П., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8415768742233, визнати за нею право власності на земельну ділянку 7423381900:28:001:0593, площею 1,7698 га, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , і стягнути з відповідачів Ніжинської районної військової державної адміністрації Чернігівської області та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у 2010 році її батько [PERSON] набув право власності на земельну ділянку № [NUMBER] з кадастровим номером 7423381900:28:001:0593, площею 1,7698 га, що розташована на землях Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, на підставі Державного Акта на право власності на земельну ділянку від 12.02.2010, зареєстрованого Управлінням Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011085000146, виданого на підставі розпорядження Ніжинської районного державної адміністрації від 20.01.2010 №19. Земельна ділянка площею перебуває в оренді у ТОВ «НІЖИН АГРО» з 21.02.2010. [INFO] її батько [PERSON] помер. При зверненні до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку вона отримала відмову з посиланням на той факт, що в Державному земельному кадастрі відсутні відомості про реєстрацію права на спірну земельну ділянку за спадкодавцем. Згідно відомостей з Державного земельного кадастру отриманого нотаріусом, право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано 12.02.2016 Управлінням Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області за [PERSON] . Підставою для реєстрації права на спірну земельну ділянку зазначено технічну документацію із землеустрою щодо встановления (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлену ФОП [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно, право власності відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку було зареєстровано 02.02.2016 державним реєстратором Ніжинського міськрайонного управління юстиці Парфентьєвим В.П. Підставою для реєстрації речового права на цю земельну ділянку зокрема були витяг ДЗК та розпорядження №195 від 27.10.2015. Згідно п.1 оскаржуваного рішення вирішено виділити в натурі (на місцевості) громадянам власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) згідно із додатком земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Відповідно до п.1 додатку до оскаржуваного рішення, що за своїм змістом є списком громадян власників сертифікатів на право на земельні частки (паї), яким виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки, відповідачу [PERSON] виділяється земельна ділянка за № [NUMBER] та № [NUMBER] із земель колишнього КСП «Ніжинський» Вертіївської сільської ради. Таким чином в наслідок прийняття відповідачем Ніжинською районною військовою державною адміністрацією Чернігівської області оскаржуваного рішення та проведення державної реєстрації спірної земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області на ім`я [PERSON] з послідуючою реєстрацією права власності в реєстрі речових прав, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати свої майнові права відповідно до закону. Від відповідачаНіжинської районної військової державної адміністрації Чернігівської області надійшов відзив в якому не визнає себе належним відповідачем у вказаній справі, оскільки розпорядження №195 від 27.10.2015 було прийнято на підставі подання Управління Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області, відповідно до якого прийнято рішення про виділення в натурі земельних ділянок [PERSON] , зокрема спірної земельної ділянки, при цьому не було враховано що земельну ділянку № [NUMBER] вже видано державний акт на ім`я [PERSON] в результаті чого виникла помилка. При цьому, адміністрація не є розпорядником інформації про розподіл земельних ділянок, паїв між власниками, їх переоформленні та спадкуванні. Вважає, що за заявленим позовом має відповідати Вертіївська сільська рада, як орган місцевого самоврядування. Витрати на правничу допомогу в розмірі 14 000 грн вважає неспівмірними. У судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача адвоката Васюка Д.Г. надійшло клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Повідомив, що позивач надасть докази понесених витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів з моменту винесення рішення. Представник відповідача - Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області у заяві від 26.08.2024 просить розгляд справи провести за відсутності їх представника. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Кубрака Ю.І. надійшла заява в якій зазнасено про визнання позовніих вимог та про розгляд без їх участі. Представники третіх осіб ТОВ «НІЖИН АГРО»та виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області в особі відділу адміністративно-дозвільних процедур у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені, у судове засідання не з`явились. Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Здійснюючи правосуддя, суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст.6 ЦПК України). Спосіб захисту порушеного права відповідно до ст.ст.15,16,10 ЦК України при зверненні до суду обирається позивачем. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,7698 га, кадастровий номер 7423381900:28:001:0593, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в Вертіївській сільській раді за межами населеного пункту, ділянка № [NUMBER] , на підставі розпорядження Ніжинської райдержадміністрації №19 від 20.01.2010, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011085000146 (а.с.11). З довідки ТОВ «НІЖИН АГРО» вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7423381900:28:001:0593, площею 1, 7698 га перебуває в оренді ТОВ «НІЖИН АГРО» на підставі договору №431-НРК, укладеного 21.02.2010 між [PERSON] та товариством. 29.06.2016 між сторонами укладеного додаткову угоду, згідно якої строк оренди продовжено до 18.06.2023, що підтверджується договором оренди, додатковою угодою та актами (а.с.31-36). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2023 (а.с.10). З постанови приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленського В.В. від 06.12.2023 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,7698 га, кадастровий номер 7423381900:28:001:0593, що розташована на територіїі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, яка належить [PERSON] , у зв`язку з тим, що право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за іншою людиною (а.с.13). Згідно відомостей з Державного земельного кадастру отриманого нотаріусом, право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано 12.02.2016 Управлінням Держгеокадастру у Ніжинському районі Чернігівської області за [PERSON] . Підставою для реєстрації права на спірну земельну ділянку зазначено технічну документацію із землеустрою щодо встановления (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлену ФОП [PERSON] 9(а.с.14). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно, право власності відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку було зареєстровано 02.02.2016 державним реєстратором Ніжинського міськрайонного управління юстиці Парфентьєвим В.П. Підставою для реєстрації речового права на цю земельну ділянку зокрема були витяг ДЗК та розпорядження №195 від 27.10.2015 (а.с.15). Ніжинська райдержадміністрація розпорядженням № 195 від 27.10.2015 виділила в натурі (на місцевості) громадянам - власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) згідно із додатком земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Реєстраційній службі Ніжинського міськрайонного управління юстиції зареєструвати право власності на земельні ділянки громадян - власників сертифікатів на земельні частки (паї). Управлінню Держземагенства у Ніжинському районі Чернігівської області внести відповідні зміни в земельно-облікову документацію (а.с.29). Згідно додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації №195 від 27.10.2015, затверджено список громадян власників сертифікатів на право на земельні частки (паї), яким виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки, пунктом 1 відповідачу [PERSON] виділяється земельні ділянки за №14 та №142 із земель колишнього КСП «Ніжинський» Вертіївської сільської ради (а.с.30). Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст.125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Пунктом 8 постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 №220-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» встановлено, що громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому законом порядку земельні ділянки у постійне користування, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України. В абзаці 18 п.5.5 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп (далі - Рішення) зазначено, що відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02.04.2002 №449 раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Окрім того, згідно абзацу 11 п. 5.3 рішення після набрання чинності ст. 92 Земельного кодексу України ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами та юридичними особами в установлених законом випадках станом на 01.01.2002 - до його переоформлення. Згідно пп.2) ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК України від 25.10.2001 формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч.10). Згідно вимог ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі і може бути скасований лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. За змістом ст.24 цього Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Приписами ч.3 та ч.4 ст.122 ЗК України встановлено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Частиною 2 ст.152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або держорганом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч.5 ст.116 ЗК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування: відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.3 ст.152 ЗК України). Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.13 ст.79-1 ЗК України та ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельна ділянка припиняє існування як об'єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішенняпро скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п.2 ч.6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 №1051 визначено порядок його ведення (далі - Порядок № 1051). Згідно пункту 50 Порядку №1051 дата відкриття поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки. Пунктами 60, 61 Порядку №1051 передбачено, що запис у поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. У судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка площею 1, 7896 га, кадастровий номер 7423381900:28:001:0593, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського господарства, яка розташована на території Вертіївської сільської ради, ділянка № [NUMBER] , на підставі розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації № 195 від 27.10.2015 виділена в натурі [PERSON] . Отже, вказана земельна ділянка, яка належить [PERSON] була передана [PERSON] , що є порушенням Закону України «Про Державний земельний кадастр», чим порушено законне право на користування, володіння та розпоряджання своїм майном, суд вважає, що посилання сторони відповідача - Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області про те, що відповідач діяв правомірно в межах наданих йому повноважень є безпідставними та жодними доказами суду не доведеними. Жодних інших підстав для заперечення позову та для обґрунтування своєї позиції щодо позовних вимог стороною відповідачів не заявлено та доказів на підтвердження відповідних можливих обставин, якими б заперечувався позов, суду не надано. Відтак, Ніжинська районна державна адміністрація, приймаючи розпорядження № 195 від 27.10.2015, яким виділено у власність земельну ділянку 142, яка знаходиться на території Вертіївської сільської ради, загальною площею 1, 7896 га для ведення товарного сільськогосподарського господарства діяла неправомірно, оскільки розпорядилась землею [PERSON] . Зокрема, у власність [PERSON] була передана земельна ділянка, яка відповідає земельній ділянці, власником якої з 20010 року є [PERSON] . Вказане дає підстави для визнання недійсним та скасування розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області № 195 від 27.10.2015 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок та реєстрації права власності на земельні ділянки громадянам власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї)», яким [PERSON] виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку № [NUMBER] земель колишнього КСП «Ніжинський». Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи №32/2023 та постановою приватного нотаріуса Зеленського В.В. З копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 16.02.1969 вбачається, що батьком записаний [PERSON] (а.с.8). Зміна прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що померлий [PERSON] мав право на земельну частку (пай) площею 1,7896 га, що розташована на території Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, а позивач є спадкоємцем майна померлого батька. Європейський суд з прав людини вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено 4 844,84 грн судового збору. Позовні вимоги задоволено, що із врахуванням спірних правовідносин, які пов'язані зокрема із оспореним рішенням органу місцевого самоврядування, слід стягнути з відповідачів Ніжинської районної військової державної адміністрації Чернігівської області та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на користь позивача по 2 422 грн 42 з кожного, окрім [PERSON] , який не порушував прав позивача і навіть не був обізнаний про існування позивача до моменту звернення ним з цим позовом та не повинен відповідати за неправомірні рішення, прийняті органом місцевого самоврядування. На підставі викладеного,

Outcome: approved