Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Представник АТ «Сенс-Банк» Мужик Н.Т. звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Сенс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 20.02.2019 в розмірі 63907,58 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн.. Крім цього, представник позивача просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2019 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631108000. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу кредит. Проте відповідач своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, процентів за користування кредитом, щодо сплати комісії та інших платежів, у строки та на умовах згідно кредитного договору, не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 63907,58 грн.. На теперішній час АТ «Альфа Банк» змінено найменування юридичної особи на АТ «СЕНС БАНК». Представник банку звертається до суду за захистом порушеного права, посилається на норми ст. 1048, 1054, 1056-1, 1069, 1070 Цивільного кодексу (ЦК) України, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав до суду: копію оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 631108000 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.02.2019, підписану [PERSON] ; копію анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк» від 19.02.2020, підписану [PERSON] ; копію паспорта споживчого кредиту; копію довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб; копію заяви (акцепт) №248.631108000.111 про прийняття [PERSON] пропозиції укласти договір страхування; розрахунок заборгованості станом на 17.07.2023; виписку по рахунку з кредитною карткою «Visa Platinum» за період з 20.02.2019 по 17.07.2023; досудову вимогу, адресовану банком [PERSON] , щодо виконання договірних зобов`язань від 12.01.2024; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Колодійчук Н.В. надали до суду відзив на позовну заяву. Під час судового розгляду справи представник позивача - адвокат Рудницький Ю.І. підтримав заявлені Банком вимоги, на обґрунтування власної позиції навів аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та представниця відповідача - адвокат Колодійчук Н.В. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення ( ст. 81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Позивач АТ «СЕНС БАНК» є юридичною особою, зареєстрованою в Державному реєстрі банків з 24.03.1993 за № 158, має чинну банківську ліцензію з 01.12.2022 за № 61, колишнє найменування юридичної особи - АТ «Альфа Банк» (а. с. 31-34). Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до положень ст. 641-643 ЦК України оферта це пропозиція певній стороні укласти договір з урахуванням викладених умов. Оферта вважається прийнятою після її акцепту. Прийняття (акцепт) оферти є юридично значущою дією, наслідком якої є виникнення між сторонами договору. Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. На підтвердження укладення кредитного договору №631108000 від 20.02.2019 позивачем надано копію оферти [PERSON] , в якій він пропонує АТ «Альфа Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Позивачем не було додано акцепт пропозиції [PERSON] на укладення угоди про надання кредиту №631108000 тому, неможливо встановити чи прийняв банк пропозицію відповідача [PERSON] , яка передбачена у оферті. Крім того, матеріали справи не містять доказів виконання зобов`язань позивачем щодо перерахування коштів на банківську картку, відповідно до кредитного договору № 631108000 від 20.02.2019. Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1)правочини між юридичними особами; 2)правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 ЦК; 3)правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 ЦК; 4)інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Отже, правовим наслідком недодержання письмової форми договору кредиту, котрий укладається між банком та позичальником, є нікчемність такого правочину. Таким чином, наявність оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631108000 від 20.02.2019, підписаної позичальником [PERSON] , та відсутність в матеріалах справи акцепту, котрий мав би бути підписаний уповноваженим представником банку, свідчить про нікчемність кредитного договору в силу ст. 208, 640, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із ненаданням доказів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Надані позивачем документи суд вважає недостатніми доказами для підтвердження існування кредитних правовідносин між сторонами, оскільки вони не охоплюють повністю предмет доказування в розглядуваній справі. Адже з причини відсутності акцепту банку неможливо встановити, чи була прийнята оферта відповідача. Відтак, неможливо стверджувати про повне дотримання сторонами письмової форми кредитного договору. Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною позивача не доведена наявність у відповідача обов`язку щодо повернення кредитних коштів, котрий виник із зобов`язань за договором кредиту, а тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed