Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

[PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.11.2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером 0710400000:02:014:0003, що розташована в [ADDRESS] . Згідно вказаного договору, [PERSON] став власником даної земельної ділянки. Набувши право власності на вказану земельну ділянку, позивач зіткнувся з перешкодами в користуванні земельною ділянкою через перекриття під`їзду до земельної ділянки зі сторони відповідачів, а також через незаконно зведений відповідачами фундамент на неприватизованій земельній ділянці, що розташована в [ADDRESS] . Разом з тим, з наявних у попереднього власника документів позивачу стало відомо, що 05.05.2016 року був складений протокол № 16 виїзного засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів за заявою [PERSON] . Згідно вказаного протоколу, оглянувши земельну ділянку, комісія вирішила, з метою недопущення порушення законних інтересів землекористувачів, заборонити будь-які роботи на земельній ділянці в [ADDRESS] до затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та при виготовленні зазначеної документації врахувати інтереси власників будинку [ADDRESS] . 11.06.2019 року у відповідному листі виконавчий комітет Ковельської міської ради зазначив, що дане питання знаходиться на контролі у відділі містобудування та архітектури та у відділі земельних ресурсів виконавчого комітету Ковельської міської ради. Виконавчим комітетом було направлено звернення виконавцю проекту землеустрою щодо формування земельної ділянки по [ADDRESS] з метою передачі її у приватну власність ОСББ «Шипелик» та рекомендовано врахувати протокол № 16 узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів від 05.05.2016 року та передбачити проїзд до присадибної ділянки [ADDRESS] . 20.08.2019 року, у відповідь на відповідне звернення, виконавчий комітет Ковельської міської ради зазначив, що працівниками відділу містобудування та архітектури проведено обстеження прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . При обстеженні встановлено, що власник квартири [ADDRESS] без дозвільних документів влаштував фундамент до квартири. Щодо будівельних матеріалів по [ADDRESS] у відповіді зазначено, що було надіслано лист [PERSON] з вимогою перенести будівельні матеріали та не перешкоджати у вільному доступі до об`єкту, розташованому по [ADDRESS] . Однак, ніяких дій від власника ділянки по [ADDRESS] не вчинялося. З урахуванням вище описаної ситуації, позивач, як новий власник земельної ділянки 0710400000:02:014:0003, що розташована в [ADDRESS] , при намаганні провести реконструкцію житлового будинку, який руйнується, та вивезти сміття з земельної ділянки для підготовки її до будівельних робіт, зіткнувся з черговими запереченнями відповідачів щодо прав на проїзд позивача до своєї земельної ділянки. Такі дії відповідача зумовили потребу позивача звернутись до Національної поліції із заявою щодо неправомірних дій відповідача. У відповідь на заяву, Ковельське РУП ГУНП у Волинській області 10.07.2023 року повідомило щодо відсутності складу будь-якого кримінального правопорушення в діях відповідача, а тому рекомендувало звернутись до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Враховуючи викладене, [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , просив суд зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою (кадастровий номер 0710400000:02:014:0003), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме: здійснити демонтаж незаконно спорудженого фундаменту за адресою: [ADDRESS] ; прибрати будівельні матеріали та будівельне сміття з території проїзду до земельної ділянки з кадастровим номером 0710400000:02:014:0003 зі сторони [ADDRESS] ; не чинити перешкод у проїзді до земельної ділянки з кадастровим номером 0710400000:02:014:0003 зі сторони [ADDRESS] /т. 1 а.с. 1-3/. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.08.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву /т. 1 а.с. 34/. 31.08.2023 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано до суду спільний відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідачі позовні вимоги не визнають. Зокрема, відповідачі у відзиві зазначили, що [PERSON] , як власник квартири по [ADDRESS] багатоквартирного житлового будинку, запланував добудувати до своєї частини будинку інші приміщення. Однак, між [PERSON] та іншим співвласником будинку [PERSON] не було досягнуто згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розміщений будинок та, відповідно, і здійснення добудови. Вказаний спір було вирішено у справі за позовом Ковельської міської ради до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. Рішенням у вказаній справі була затверджена укладена мирова угода про те, що співвласник [PERSON] надасть дозвіл на добудову до частини будинку впритул до стіни його частини будинку. Таким чином, спір щодо дозволу та згоди співвласників багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] на добудову було вирішено. Позивач [PERSON] , звертаючись з зазначеним позовом до суду, як на підставу позовних вимог, зазначив, що [PERSON] здійснив будівництво фундаменту без документів, що дають право на це, зокрема без повідомлення про початок виконання будівельних робіт та без належно затвердженого проекту, а тому вимагає прибрати сміття та здійсниш демонтаж незаконно збудованого фундаменту. Для пред`явлення такої вимоги позивач має довести, що споруджений фундамент на ділянці по [ADDRESS] перешкоджає йому як власнику ділянки № [NUMBER] . Вказане питання було предметом розгляду справи № 159/10/13-ц, у якому було винесено рішення між тими ж учасниками. Позивач ніяких доказів свого порушеного права не надав. Крім цього, відповідачі вказують, що вимога прибрати будівельні матеріали та будівельне сміття, є безпідставною, оскільки долучене до позовної заяви фото підтверджує факт відсутності будь-якого будівельного сміття на земельній ділянці по [ADDRESS] . Позивач не вказав, яким чином зведений фундамент порушує його права власника на іншій земельній ділянці, а тому вказані вимоги є необґрунтовані. Доказів порушень прав позивача не надано. Щодо вимоги позивача не чинити йому перешкод проїзду по земельній ділянці по [ADDRESS] до земельної ділянки позивача по [ADDRESS] , відповідачі зазначили, що позивач не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування зазначеної вимоги, оскільки фактично самовільно встановив для себе право проїзду через земельну ділянку по [ADDRESS] . Хоча позивач таким правом не володіє, попередні користувачі та власники ділянки по [ADDRESS] такого порядку не встановлювали, оскільки порядок користування чужим майном встановлений законодавством України. У матеріалах позовної заяви відсутні матеріали генерального плату м. Ковеля, плани земельно-господарського устрою земельної ділянки по [ADDRESS] , де вказано, що до складу цієї ділянки входять землі загального користування, зокрема проїзду. В матеріалах позовної заяви та доданих до неї додатків відсутня інформація про те, що співвласники, чи користувачі земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] укладали договір, чи інші домовленості про встановлення земельного сервітуту на право проходу чи проїзду власникам земельних ділянок по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Між попередніми власниками суміжних ділянок сервітут не встановлювався, претензій та спорів з цього приводу не існувало. Таким чином, враховуючи викладені обставини, відповідачі просили відмовити в задоволенні позову /т. 1 а.с. 48-53/. 11.09.2023 року представником позивача адвокатом Терлецьким О.М. подано відповідь на відзив, в якому останній виклав свої спростування щодо доводів відповідачів, які вважає необґрунтованими. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Крім цього, просив здійснити розподіл судових витрат на підставі додатково поданих доказів понесення таких витрат в п`ятиденний строк після прийняття рішення у справі /т. 1 а.с. 63-65/. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2023 року, до участі в даній справі залучено Ковельську міську раду Волинської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача /т. 1 а.с.134/. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, письмових пояснень з приводу позову не подав. В судовому засіданні, яке відбулось 21.08.2024 року, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю. Крім цього, просив вирішити питання розподілу судових витрат на підставі додатково поданих доказів понесення таких витрат в п`ятиденний строк після прийняття рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи в силу вимог ст. 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явились без повідомлення причин неявки. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачі за досить тривалий період розгляду справи жодного разу не з`явились в судові засідання, а поштові відправлення, які скеровувались судом на їх адреси проживання/реєстрації, були повернуті до суду з відміткою поштового відділення "Адресат відсутній за вказаною адресою". Представник відповідачів адвокат Шинкар О.В., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, яке відбулось 21.08.2024 року, не з`явилась. В той же час, 21.08.2024 року представником відповідачів [PERSON] було особисто подано до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що за сімейними обставинами вона не може бути присутня у засіданні. Суд не вбачає підстав визнавати таку причину неявки представника відповідачів в судове засідання поважною, оскільки будь-яких серйозних аргументів такої неявки в заяві не наведено. До цього часу справа упродовж тривалого періоду не знаходила свого вирішення. Справа призначалася до розгляду неодноразово. Попередньо суд неодноразово відкладав розгляд справи за клопотанням відповідачів та їх представника з різних причин. Надумані причини перенесення судового засідання можуть розцінюватися учасниками процесу як прояв неповаги до них та до суду. Зазначена поведінка відповідачів та їх представника свідчить про зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду даної справи. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України). Отже, оскільки поважність причин неявки представника відповідачів судом не встановлена, а відповідачі, як і їх представник, реалізували своє право на викладення відповідних аргументів в свої неодноразових заявах та у відзиві, суд не вбачає перешкод для розгляду даної справи по суті за відсутності відповідачів та їх представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Ковельської міської ради Волинської області в судове засідання, яке було призначено на 21.08.2024 року, не з`явився без повідомлення причин неявки. Суд, заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, наявні серед матеріалів справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна (земельної ділянки) з кадастровим номером 0710400000:02:014:0003, що розташована по [ADDRESS] . Вказана обставина сторонами не оспорюється та підтверджується договором дарування земельної ділянки, укладеним 12.11.2022 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Мороз Л.К. та зареєстрованим в реєстрі за № 2672 /т. 1 а.с. 13-14./; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /т. 1 а.с. 15/. Згідно плану зареєстрованих земельних ділянок згідно Державного земельного кадастру, до земельної ділянки з кадастровим номером 0710400000:02:014:0003, що належить позивачу, існує лише один проїзд/прохід з [ADDRESS] /т. 1 а.с. 11/. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 25.03.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Козоріз Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 965, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] /т. 1 а.с. 26-27/. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 25.11.2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Козоріз Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 3106, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] /т. 1 а.с. 28-29/. У відзиві на позовну заяву відповідачі визнають ту обставину, що земельна ділянка позивача є суміжною із земельною ділянкою, на якій розміщений будинок з квартирами відповідачів /т. 1 а.с. 48-53/. Згідно плану меж земельної ділянки, складеного за результатами зйомки, земельна ділянка, на якій розміщений будинок [ADDRESS] , не має кадастрового номеру, є неприватизованою /т. 1 а.с. 59/. Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів того, що вказана земельна ділянка перебуває у їх власності, чи в користуванні. Згідно зазначеного відзиву, відповідачі також визнають факт існування фундаменту для добудови квартир, що їм належать на праві приватної власності. Згідно протоколу виїзного засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів № 16 від 05.05.2016 року, комісією було вирішено: з метою недопущення порушення законних інтересів землекористувачів, заборонити будь-які роботи на земельній ділянці по [ADDRESS] до затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); при виготовленні зазначеної документації врахувати інтереси власників будинку [ADDRESS] ; звернутись в Управління Держгеокадастру у Ковельському районі Волинської області про надання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] /т. 1 а.с. 19/. У відповіді виконавчого комітету Ковельської міської ради № Б-1055 від 11.06.2019 року, зазначено, що дане питання знаходиться на контролі у відділі містобудування та архітектури та у відділі земельних ресурсів виконавчого комітету Ковельської міської ради. Виконавчим комітетом було направлено звернення виконавцю проекту землеустрою щодо формування земельної ділянки по [ADDRESS] з метою передачі її у приватну власність ОСББ «Шипелик» та рекомендовано врахувати протокол № 16 узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів від 05.05.2016 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 190 від 09.06.2016 року, та передбачити проїзд до присадибної ділянки [ADDRESS] /т. 1 а.с. 18/. У відповіді № Б-1055/1; Б-1055/2 від 20.08.2019 року, виконавчим комітетом Ковельської міської ради зазначено, що працівниками відділу містобудування та архітектури проведено обстеження прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . При обстеженні встановлено, що власник квартири [ADDRESS] без дозвільних документів влаштував фундамент до квартири. Щодо складування будівельних матеріалів по [ADDRESS] , було надіслано лист [PERSON] з вимогою перенести будівельні матеріали та не перешкоджати у вільному доступі до об`єкту, розташованому по [ADDRESS] /т. 1 а.с. 20/. Зазначені документи додатково підтверджують самовільне спорудження відповідачами фундаменту біля існуючих належних їм квартир. Відповідно до протоколу № 29 від 05.10.2023 року виїзного засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, комісія, поміж іншого, вирішила: залишити прохід, проїзд до квартири [ADDRESS] землями загального користування; передбачити прохід, доїзд до квартири [ADDRESS] , згідно до пункту № 15.3.1 ДБН Б.2.2-12:2019, шириною 3,5 м., схема додається /т. 1 а.с. 86-88/. Зазначений протокол затверджено рішенням Ковельської міської ради Волинської області № 42/81 від 26.10.2023 року /т. 1 а.с. 96-97, 107-108/. Суду не надано доказів того, що зазначене рішення органу місцевого самоврядування на даний час є недійсним, чи оскаржене відповідачами. Таким чином, спірний проїзд/прохід, станом на день розгляду справи, відноситься до земель комунальної власності, що не спростовано відповідачами. Влаштування будь-яких інших проїздів/проходів до земельної ділянки з кадастровим номером 0710400000:02:014:0003, що належить позивачу, на даний час не виявляється можливим, що підтверджується повідомленням РЖКП № 1 м. Ковеля Волинської області від 26.01.2024 року, скерованим представнику позивача на зауваження представника позивача про можливість влаштування проїзду до земельної ділянки позивача з території інших земельних ділянок /т. 1 а.с. 155, 156/. Як стверджується позивачем, останній, при намаганні провести реконструкцію житлового будинку, який руйнується та вивезти сміття із земельної ділянки для підготовки її до будівельних робіт, зустрівся із запереченнями відповідачів щодо прав на проїзд позивача до своєї земельної ділянки. Наявність перешкод, які створюються відповідачами для вільного користування земельною ділянкою, що належить позивачу, повністю підтверджується матеріалами справи: заявою [PERSON] до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області /т. 1 а.с. 16/; відповіддю Ковельського РУП ГУНП у Волинській області /т. 1 а.с. 17/; фотознімками місцевості (відповідачі не спростували того факту, що на даних фотознімках має місце інша місцевість) /т. 1 а.с. 22-25/; протоколом огляду місця події від 09.11.2023 року та відео-фотоматеріалами до нього /т. 1 а.с. 109-119/; протоколом огляду місця події від 26.01.2024 року та відео-фотоматеріалами до нього /т. 1 а.с. 145-154/. Суд визнає надані позивачем по даній справі докази належними та допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому ЦПК України. Доказів, отриманих, з порушенням норм ЦПК України, чи внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Відповідачі не надали суду доказів того, що такі перешкоди, названі позивачем, не існують, чи створені іншими особами, чи добровільно усунуті ними в ході розгляду справи. Доводи відповідачів, викладені у відзиві на позов, а також доводи представника відповідачів щодо неналежності доказів, неналежного позивача, тощо, висловлені в ході попередніх судових засідань, не спростовують зазначених фактів, встановлених судом. Решта доводів відповідачів та їх представника відхиляються судом за безпідставністю. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Згідно ч. 5 ст. 158 ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку. Згідно вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи встановлені факти та вказані норми цивільного законодавства, суд прийшов до переконливого висновку про те, що позивач довів порушення його законних прав та інтересів відповідачами, а тому таке порушення підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні майном, належним позивачу, в порядку, запропонованому останнім. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 1073,60 грн. в рівних долях з кожного, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved