Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

01.04.2024 до суду поштовими засобами зв`язку (дата відправлення відповідно до відмітки на конверті - 28.03.2024) від представника позивача - адвоката Станька Юрія Петровича (документ на підтвердження повноважень - ордер серії ВС № 1080119 від 26.03.2024) надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про стягнення безпідставно набутих коштів, у якій представник позивача просить: 1) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь позивача 8 542,81 грн безпідставно стягнутих коштів, судовий збір у розмірі 678,27 грн, витрати на правову допомогу 3 814,27 грн; 2) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача 4 972,79 грн безпідставно стягнутих коштів, 399,69 грн судового збору та 2 247,69 грн витрат на правову допомогу; 3) стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни на користь позивача 1 751,56 грн безпідставно набутих коштів, 133,23 грн судового збору та 749,23 грн витрат на правову допомогу. Позовна заява обґрунтована наступним. 15.10.2019 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна вчинила виконавчий напис № 6875 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 31807,64 грн. В подальшому приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Також постановами приватного виконавця від 27.07.2023 вирішено стягнути з [PERSON] 400 грн. витрат виконавчого провадження та звернуто стягнення на доходи [PERSON] , які він отримував у вигляді заробітної плати у Жовківській міській раді Львівського району Львівської області. Постановою приватного виконавця від 01.12.2023 замінено вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс». Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16.11.2023 у справі № 444/3499/22 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни за № 6875 від 15 жовтня 2019 про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 630105333 від 07.03.2014 у розмірі 31 157,64 грн. та 650 грн. за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В межах вказаного виконавчого провадження із заробітної плати позивача в період з 01.08.2023 по 31.12.2023 було стягнуто 15 267,16 грн. та розподілено наступним чином: 4 972,79 грн. перераховано ТОВ «Вердикт Капітал», 8 542,81 грн. перераховано ТОВ «Дебт Форс» та 1 751,56 грн. приватному виконавцю в рахунок погашення основної винагороди та витрат виконавчого провадження. Оскільки стягнення та перерахування грошових коштів із заробітної плати позивача відбулося на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнано судовим рішенням таким, що не підлягає виконанню, тому вказані грошові кошти є такими, що набуті відповідачами безпідставно. Ухвалою від 10.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 20.05.2024 до суду представником ТОВ «Вердикт Капітал» подано відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. 20.05.2024 представником ТОВ «Дебт Форс» також подано до суду відзив, в якому також посилався на те, що відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. 27.05.2024 до суду представником приватного виконавця подано відзив, в якому зазначив про те, що відшкодування приватному виконавцю понесених ним витрат не ставиться у взаємозалежність із визнанням виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки факт понесення витрат приватним виконавцем уже є безумовною підставою для їх відшкодування. Нормами чинного законодавства не передбачено жодних підстав для звільнення боржника від обов`язку відшкодувати приватному виконавцю понесені ним витрати виконавчого провадження. Підставою набуття приватним виконавцем коштів є постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивачем не надано до суду доказів, що ним було оскаржено вищевказані постанови приватного виконавця у виконавчому провадженні № 60453241, а тому приватним виконавцем Клітченко О.А. на відповідній правовій підставі отримані кошти, як витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця, та дана підстава не відпала. Просив у задоволенні позовних вимог заявлених в частині приватного виконавця відмовити та стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу. Відповіді на відзиви відповідачів від позивача та його представника до суду не надходило. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2019 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна вчинила виконавчий напис № 6875 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 31807,64 грн. 31.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 6875. Постановами приватного виконавця від 27.07.2023 постановлено стягнути з [PERSON] 400 грн. витрат виконавчого провадження, 3 180,76 грн. основної винагороди та звернуто стягнення на доходи [PERSON] , які він отримував у вигляді заробітної плати у Жовківській міській раді Львівського району Львівської області. Постановою приватного виконавця від 01.12.2023 замінено вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс». Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16.11.2023 у справі № 444/3499/22 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни за № 6875 від 15 жовтня 2019 про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 630105333 від 07.03.2014 у розмірі 31 157,64 грн. та 650 грн. за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В межах вказаного виконавчого провадження із заробітної плати позивача в період з 01.08.2023 по 31.12.2023 було стягнуто 15 267,16 грн., що підтверджується довідкою Жовківської міської ради. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 2 ст. 1212 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Також, судом враховується, що як зазначено в постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 6-1216цс17, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул від нього. Крім того, за змістом постанови Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Матеріалами справи підтверджено, що в межах виконавчого провадження № 60453241 за виконавчим написом № 6875 від 15.10.2019 з позивача, як з боржника стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» кошти на суму 4 972,79 грн, на користь ТОВ «Дебт Форс» - 8 542,81 грн, в рахунок погашення основної винагороди приватного виконавця - 1 351,56 грн, в рахунок погашення витрат виконавчого провадження - 400,00 грн, що підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу м. Київа Клітченко О.А. від 19.02.2024 № 2157. На підставі наведеного, суд прийшов висновку, що правова підстава списання з позивача коштів у сумі 4 972,79 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал» та 8 542,81 грн на користь ТОВ «Дебт Форс» відпала, у зв`язку з чим відповідні вимоги щодо стягнення безпідставно набутих коштів на користь позивача, підлягають задоволенню. Що стосується стягнення коштів з приватного виконавця, то вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 42 ч.1-3 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. Варто також зазначити, що правовою підставою для отримання приватним виконавцем цих коштів є постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної суми винагороди, витрат виконавчого провадження. Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 05.02.2020 року у справі № 201/8493/18 дійшов правового висновку, про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15. Станом на момент розгляду цієї справи інформація про оскарження постанов приватного виконавця щодо стягнення основної суми винагороди, витрат виконавчого провадження відсутня. Доказів протилежного суду не надано, що свідчить про неможливість застосування в даному випадку ст. 1212 ЦК України та стягнення цих коштів з відповідачів. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для стягнення з приватного виконавця на користь позивача витрат виконавчого провадження у загальній сумі 1 751,56 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачами під час розгляду справи не було надано жодних доказів на спростування доводів позивача. З приводу витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між [PERSON] та Адвокатським бюро Юрія Станька був укладений договір про надання правової допомоги №0069 від 21.08.2023. Актом від 26.03.2024 за № Л/2 приймання передачі наданих правових послуг за договором № 0069 від 21.08.2023 погоджено, що за надані послуги сплаті підлягають кошти в сумі 5 600,00 грн. З огляду на викладене, судом приймаються до уваги витрати на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем, як обгрунтовані та документально підтверджені у розмірі 5 600 грн та такі витрати підлягають стягненню з відповідачів ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Дебт Форс». Разом з тим, суд також враховує те, що позивачеві було відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення безпідставно отриманих коштів з приватного виконавця Клітченко О.А., а тому з позивача на користь приватного виконавця також підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги від 04.01.2022 та акту прийому-передачі наданих послуг на суму 2 500,00 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Дебт Форс» на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме по 535,96 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: partial