Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

В березні 2024 року позивач Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просила: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; 3) стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що через ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та пияцтво її діти перебувають в службі у справах дітей Білоцерківської міської ради на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Сім`я [PERSON] тривалий час перебуває в полі зору міських суб`єктів соціальної роботи. Згідно з інформацією Білоцерківського міського центру соціальних служб родина відповідача з 15 січня 2024 року перебуває під соціальним супроводом у зв`зку з ухиленням її від виконання батьківських обов`язків з виховання дітей. Індивідуальним планом соціального супроводу було передбачено вирішення низки проблемних питань, однак мати дітей не виконує досягнутих домовленостей та рекомендацій, зловживає алкоголем, не працює. Відповідно до інформації Білоцерківської гімназії слов`янських мов-початкової школи № 1 Білоцерківської міської ради [PERSON] не спроможна забезпечити навчання та виховання своїх дітей. Питання щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків з виховання її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради. Крім того, згідно з відповідними постановами Білоцерківського міськрайонного суду [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) та накладено на неї адміністративні стягнення. Профілактична робота, яка була проведена з матір`ю дітей, позитивного результату не дає, вона не змінила свого ставлення до батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання. Фактично вихованням та утриманням дітей займається їхня бабуся [PERSON] .. третя особа у справі. 10 січня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини вкотре було розглянуто питання щодо соціально-правового захисту малолітніх дітей [PERSON] й [PERSON] та прийнято рішення про доцільність підготовки та подання службою у справах дітей Білоцерківської міської ради до суду позову про позбавлення матері дітей батьківських прав й стягнення аліментів. Відомості про батька дітей записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що вказані обставини підтверджують факти ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, позбавлення її батьківських прав щодо дітей у цьому випадку допустиме, оскільки наявна її вина і вона не може й не хоче змінити свою поведінку на краще. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2024 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою суду від 05 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.08.2024 року Позивач в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належно. Судом 21.08.2024 року за вх..№43767 отримано заяву, за під підписом представника позивача [PERSON] , який діє на підставі довіреності, в якій останній просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. Судом 21.08.2024 року за вх..№43768 отримано заяву, в якій відповідач просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. Судом 21.08.2024 року за вх..№43770 отримано заяву, в якій третя особа просила проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших Судом встановлено, [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 6) Відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с. 10, 11). Третя особа у справі, [PERSON] зверталася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради з заявою, в якій просила тимчасово влаштувати її онуків [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з тим, що їх мати не виконує батьківські обов`язки, не працює, зловживає алкоголем. За життя та здоров`я дітей бере на себе відповідальність. (а.с.9) Відповідно до наказу Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 28.12.2023 року за №394/03-03, малолітніх [PERSON] та [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстав ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. (а.с.12) Також встановлено, що сім`я [PERSON] тривалий час перебуває на обліку Білоцерківського міського центру соціальних служб. (а.с.13-22) Відповідно до інформації Білоцерківського міського центру соціальних служб за результатами проведення оцінки потреб у наданні соціальних послуг сім`я [PERSON] перебуває у складних життєвих обставинах через її ухилення від виконання батьківських обов`язків з виховання дітей. З 15 січня 2024 року родина отримує послуги соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах. Індивідуальним планом соціального супроводу було передбачено вирішення ряду проблемних питань. [PERSON] на сьогодні не працює, продовжує зловживати алкогольними напоями, надані лікарем-наркологом рекомендації не виконує, призначене медикаментозне лікування не приймає. Рекомендацій фахівця із соціальної) роботи не виконує, постійно зволікає та не робить конкретних дій для подолання складних життєвих обставин (листи від 05 березня 2024 року № 135/02-15 «Щодо сім`ї [PERSON] », від 03 квітня 2024 року № 216/02-15, та від 26 квітня 2024 року № 258/02-15 «Щодо сім`ї [PERSON] »). У зв`язку з невиконання умов договору про здійснення соціального супроводу [PERSON] попереджено про припинення соціальної послуги соціального супроводу з 16 травня 2024 року. (а.с. 23, 69) Відповідно до інформації Білоцерківської гімназії слов`янських мов-початкової школи № 1 Білоцерківської міської ради [PERSON] не спроможна забезпечити навчання та виховання своїх дітей. (а.с.24, 25) Питання щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків з виховання її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради. (а.с.41-46) Відповідача [PERSON] не одноразово було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2023 року, 22.01.2024 року, 25.03.2024 року (а.с.26, 27-28, 86-88) Також, Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2024 року визнанно [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170.00 (сто сімдесят) гривень. Судом встановлено, що 16.02.2024 року о 23 год. 30 хв. [PERSON] за місцем свого проживання, завдала удари рукою в голову та словесно ображала свою доньку [PERSON] , [INFO] . Суддя вважає доведеною вину [PERSON] у вчиненні домашнього насильства відносно своєї доньки [PERSON] . Згідно з інформацією, наданою адміністрацією Білоцерківської гімназії слов`янських мов-початкової школи № 1 Білоцерківської міської ради, де навчаються малолітні [PERSON] та [PERSON] , мати дітей [PERSON] не займається вихованням та належним доглядом своїх синів, не забезпечує їхні потреби, діти часто пропускають навчання в школі без поважних причин. Малолітній Богдан у 2023/2024 навчальному році очно відвідав заклад чотири рази та жодного разу не приєднався до уроків онлайн, не надсилає домашні завдання, контрольні роботи, хоча технічні засоби для цього родина має. Малолітній Владислав освітній заклад відвідує, однак мотивація до навчання у нього відсутня, навчанням не цікавиться (лист від 29 квітня 2024 року № 23). (а.с.68) Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №401 від 14.05.2024 року складено висновок про те, що [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дочки, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей (а.с.71). Так, висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету міської ради щодо про позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 595/1638/19, провадження № 61-3503 св 21. При вирішенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, не цікавиться їх навчанням, не забезпечує за ними необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову виховання; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідач по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . При вирішенні позовних вимог щодо стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, згідно з частиною першою статті 182 СК України, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі - ч.1 ст. 184 СК України. Приймаючи до уваги те, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; та стягнути з відповідача аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, суд вважає за доцільне вказану позовну вимогу задоволити. Судове рішення в частині сплати аліментів за один місяць, відповдіно до статті 430 ЦПК України підлягає до негайного виконання. Судові витрати у справі, пов`язані із позовною вимогою про стягнення аліментів, за які позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved