Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

10 липня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказує,\~що вони\~з відповідачем\~по справі\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 18.03.2017\~року,\~про що\~Довгинцівським районним\~у місті\~Кривому Розі\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Дніпропетровській\~області зроблено\~актовий запис\~№ 59,\~свідоцтво про\~шлюб серії\~ [NUMBER] .\~Від шлюбу\~мають дітей:\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] . Шлюбні відносини припинились з літа 2021 року, причиною стала втрата почуття кохання одне до одного, втрата взаєморозуміння та поваги, внаслідок чого подружнє життя стало нестерпним та відбувались сварки, живуть окремо, кожен з подружжя живе своїм життям та своїми інтересами. Неможливість оформлення розлучення через органи РАЦС мотивує наявністю неповнолітніх дітей. Також, просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн. Ухвалою суду від 17.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідач надав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив суд розглядати справу за його відсутності. Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. 18.03.2017 року сторони уклали шлюб, про що Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 59, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народились діти: син [PERSON] , [INFO] , про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено 28.11.2007 року актовий запис № 944, свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; син [PERSON] , [INFO] , про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено 24.01.2012 року актовий запис № 63, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , син [PERSON] , [INFO] про, що Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено 24.05.2017 року актовий запис №235, свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 7-9) Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, через різні погляди на життя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях №13-рп/2000 від 16.11.2000 року, №23-рп/2009 від 30.09.2009 року. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст.\~30\~Закону\~України\~«Про адвокатуру\~та\~адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Аналіз доказів, наданих позивачем на підтвердження факту сплати ним послуг за надання правничої допомоги, зокрема, договору про надання правничої допомоги №28/06/24-4 від 28.06.2024, акту прийому-передачі наданих послуг, який містить опис робіт (наданих послуг) за надану правничу допомогу із розрахунком вартості послуг, квитанції №01 від 29.06.2024, (а.с. 12-14), та відсутність обґрунтованих заперечень з боку відповідачів, дає можливість зробити висновок про те, що такі судові витрати підлягають стягненню у розмірі 4500,00 грн. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає\~ Закон України «Про судовий збір». Згідно зі ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача, а тому з останнього на користь позивача слід стягнути суму судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі На підставі викладеного та

Outcome: approved