Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14.02.2004 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис №55. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, яка на теперішній час є повнолітньою. Спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечитимуть його інтересам та інтересам відповідача. Зазначає, що у кожного із подружжя свій погляд на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки та спільне господарство припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Спір з приводу спільного сумісного майна між ними відсутній. На підставі викладеного просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив задовольнити. Судові витрати просив залишити за собою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис №55 від 14 лютого 2006 року та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи, що відповідач не висловила своєї позиції з приводу зміни прізвища після розірвання шлюбу, суд дане питання не вирішує. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач не просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по справі, суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved