Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Краматорської міської ради (місцезнаходження: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, площа Миру, буд. 2) про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування поданої заяви вказано, що житловий будинок в [ADDRESS] , який рахується за [PERSON] та [PERSON] , згідно довідки Бюро технічної інвентаризації м. Краматорськ. [INFO] помер [PERSON] [INFO] померла [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить житловий будинок. Спадкоємцем першої черги є рідний син померлої [PERSON] , який звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса від 20.06.2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. На підставі того, що правовстановлюючі документи не оформлені, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.02.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.\~ В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтрив у повному обсязі.\~ У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Черкаським рацс від 29.07.1950 року, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №87. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 17.07.1971 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №538. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Краматорським рацс від 17.07.1971 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.09.1972 року Краматорським рацс, [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено актовий запис №1025. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 07.02.1973 року управлінням головного архітектора м. Краматорська видано дозвіл № [NUMBER] на здійснення робіт з будівництва, відповідно до якого [PERSON] було дозволено здійснення будівельних робіт з будівництва житлового будинку на земельній ділянці в [ADDRESS] . 21.02.1973 року представником Управління головного архітектора м. Краматорська складено акт про те, що ним дійсно було виділено в натурі земельну ділянку по [ADDRESS] площею 468, 0 кв.м., яку разом з геодезичними знаками в подальшому передано в розпорядження забудовника [PERSON] 14.05.1973 року між відділом комунального господарства виконкому\~ Краматорської міської ради депутатів трудящих міста Краматорськ та [PERSON] було укладено договір № 70 про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, відповідно до якого останній було передано земельну ділянку по вулиці 20 років Жовтня, № [NUMBER] , площею 468 м2, для будівництва житлового будинку. Протоколом № 4 від 19.02.1975 року «Про внесення змін до договору забудови на земельній ділянці по вул. 20 років Жовтня № 34-А» було надано дозвіл відділу міського комунального майна внести зміни до договору № 70, виданого [PERSON] від 14.05.1973 року. Зокрема, даний протокол обгрунтовується тим, що на завершення будівництва будинку у громадянки [PERSON] відсутні кошти, а її батько [PERSON] згоден взяти матеріальну участь у завершенні будівництва будинку доньки - громадянки [PERSON] . В червні 1976 року міською приймальною комісією міста Краматорська було складено акт приймання індивідуального домоволодіння про те, що представлене до здачі домоволодіння [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , вважати прийнятим. У відповідності до технічного паспорта за номером 01-3753729-4873713-20230527.56-0000-50, виготовленого 03.05.2023 року та даних технічної інвентаризації від 03.05,2023 року вбачається, що до складу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами входить: житловий будинок під літерою «Д-1» загальною площею 152, 2 кв.м. (жила площа - 48, 5 кв.м.); сарай під літерою «Г»; огорожа під номером «№ 1»; ворота під номером «№ 2, 3». При цьому самовільної забудови не виявлено. Згідно інформаційної довідки № 336221123 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 20.06.2023 року, відомості про реєстрацію права власності на об?єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] -A - відсутні. Відповідно до довідки, виданої Бюро технічної інвентаризації м. Краматорськ від 11.06.2005 року за № 1626, житловий будинок за вищевказаною адресою рахується за [PERSON] та [PERSON] , однак правовстановлюючі документи на житловий будинок не були\~ оформлені. Розпорядженням міського голови Краматорської міської ради «Про перейменування проспектів, вулиць, провулків, площ, скверів у м. Краматорську» від 12.01.2016 за № 6р вулицю «20 років Жовтня» було перейменовано на « [PERSON] ». 27.06.1995 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Краматорської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2364, яким заповідав усе належне йому майно [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом рацс м. Краматорська, [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено актовий запис №2618. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.08.2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено актовий запис №15899. Як вбачається з довідки № 3819 щодо реєстрації місця проживання на день смерті, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Краматорської міської ради від 27.04.2023 року, на день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] . 13.10.2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно довідки про склад спадкоємців від 13.10.2022 за № 59/02-14, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син - [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. 20.06.2023 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв?язку із неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема документи, які б підтверджували право власності померлої [PERSON] на частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також 20.06.2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К. від 20.06.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності померлого на частку житлового будинку. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, в редакції на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Положеннями ст.\~112\~ЦК України\~в редакції\~1963\~року,\~визначено,\~що майно\~може належати\~на праві\~спільної власності\~двом або\~кільком колгоспам\~чи іншим\~кооперативним та\~іншим громадським\~організаціям,\~або державі\~і одному\~чи кільком\~колгоспам або\~іншим кооперативним\~та іншим\~громадським організаціям,\~або двом\~чи кільком\~громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно ч. 4 ст. 368 ЦК України, в редакції 2022 року, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, в редакції 2022 року, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної власності без визначення часток належав [PERSON] та [PERSON] . При цьому реєстрація права власності на вищевказаний будинок не проводилася. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом, зокрема у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 760/1651/16-ц. Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом № 91 від 24 червня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів (крім закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено,\~що на\~час закінчення\~будівництва житлового\~будинку за\~адресою: [ADDRESS] , законодавство не містило обов`язку забудовника (власника) здавати такі об`єкти в експлуатацію, отримувати правовстановлюючий документ на будинок та здійснити державну реєстрацію права власності, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що вищевказаний житловий будинок існував як об`єкт цивільних прав та увійшов до складу спадкової маси після смерті [PERSON] та [PERSON] , яким на праві спільної власності без визначення часток належав вищевказаний житловий будинок. У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Будь-які відомості про наявність спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку, відсутні та судом не встановлені. Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що він успадкував частину житлового будинку, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] та частину житлового будинку, як спадкоємець першої черги\~після смерті[PERSON] . На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved