Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 травня 2022 року здійснено ідентифікацію клієнта [PERSON] , надалі ним була підписана заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис позичальником здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». В подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка», «Оплата частинами», «Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 04 травня 2023 року підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого з відповідачем за допомогою ОТР пароля був підписаний кредитний договір б/н від 04 травня 2023 року про надання строкового кредиту у розмірі 74999,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти, проте відповідач не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання та не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, відсотків, а також інших витрат відповідно до умов кредитного договору та графіку платежів. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, а також з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, у [PERSON] станом на 12 грудня 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 63886,87 грн., з яких: -63849,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; -37,50 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. На момент подачі позову до суду відповідач [PERSON] продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2023 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. В судове\~засідання 13\~лютого 2024\~року представник\~позивача не\~з`явився.\~Про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи сповіщався\~належним шляхом\~направлення судової\~повістки за\~зареєстрованою адресою\~юридичної особи.\~Однак,\~при подачі\~позовної заяви\~представник позивача\~просив суд\~слухати справу\~у його\~відсутність,\~проти винесення\~заочного рішення\~не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Приморського районного суду м. Одеси. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв чи відзиву до суду не надходило. В судове засідання 04 квітня 2024 року представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою юридичної особи. Однак, при подачі позовної заяви представник позивача просив суд слухати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Приморського районного суду м. Одеси. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв чи відзиву до суду не надходило. В судове засідання 26 квітня 2024 року представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою юридичної особи. Однак, при подачі позовної заяви представник позивача просив суд слухати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, проте судова повістка повернулася до суду з позначкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання». Також відповідач сповіщався шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Приморського районного суду м. Одеси. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв чи відзиву до суду не надходило. В судове засідання 20 червня 2024 року представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою юридичної особи. Однак, при подачі позовної заяви представник позивача просив суд слухати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Приморського районного суду м. Одеси. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв чи відзиву до суду не надходило. В судове засідання 19 серпня 2024 року представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою юридичної особи. Однак, при подачі позовної заяви представник позивача просив суд слухати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Приморського районного суду м. Одеси. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв чи відзиву до суду не надходило. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 24 травня 2022 року здійснено ідентифікацію клієнта [PERSON] , надалі ним була підписана заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис позичальником здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». В подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка», «Оплата частинами», «Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 04 травня 2023 року підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого з відповідачем за допомогою ОТР пароля був підписаний кредитний договір б/н від 04 травня 2023 року про надання строкового кредиту у розмірі 74999,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. Згідно з паспортом споживчого кредиту «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк», графіком платежів за споживчим кредитом (обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) «Оплата частинами», [PERSON] 04 травня 2023 року був отриманий споживчий кредит АТ КБ «ПриватБанк» «Оплата частинами» в розмірі 74999 грн. із внесенням першого платежу в розмірі 10714,14 грн в день підписання кредитного договору, тобто 04 травня 2023 року. Мета отримання кредиту споживчі цілі, в тому числі придбання товарів, оплата послуг; спосіб надання кредиту безготівковим шляхом; строк надання в день укладення угоди, узгоджується сторонами в заяві про надання кредиту; строк кредитування 6 місяців; процентна ставка 0,01% на місяць (0,12% річних). Надалі відповідач зобов`язався вносити платежі щомісяця (не пізніше 4 числа) в розмірі 10714,14 грн., у тому числі проценти за користування кредитом 0,01% - 7,50 грн. А також [PERSON] підтвердив зобов`язання за договором 23050434226336 від 04 травня 2023 року і доручив банку встановити регулярний платіж з картки № [NUMBER] на погашення заборгованості. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти, проте відповідач не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання та не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, відсотків, а також інших витрат відповідно до умов кредитного договору та графіку платежів. Заборгованість відповідача перед банком згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 04 травня 2023 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] станом на 12 грудня 2023 року становить 63886,87 грн., яка складається з: - \~ \~ \~ \~63849,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; - \~ \~ \~ \~37,50 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Таким чином встановлено, що Банком були виконанні взяті на себе зобов`язання за договором б/н від 04 травня 2023 року, також, згідно наданих розрахунків, вбачається, що відповідач допустив порушення умов договору. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна дійти висновку, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка й повинна досліджуватися судом при розгляді справи. Згідно з паспортом споживчого кредиту підписаного позичальником, останній прийняв та усвідомив умови кредитування та повернення кредитних коштів. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредит, однак, відповідач порушив умови Договору, не повернув отримані кошти у строки передбачені договором. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з копією платіжного доручення №ВОJ65B3W8O від 15 грудня 2023 року позивачем за подачу до Приморського районного суд м. Одеси позовної заяви до [PERSON] про стягнення заборгованості був сплачений судовий збір в розмірі 2147,20 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved