Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду та просить встановити факт перебування на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей віком до 18 років. Свої вимоги мотивує тим, що він та [PERSON] у період з 2018 року по 09 березня 2022 року проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . У цей період часу у них народилося двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 09 березня 2022 року він та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що складено відповідний актовий запис №25. Разом з цим, у [PERSON] , від попередніх стосунків з іншим чоловіком - [PERSON] , з яким вона не була в зареєстрованому шлюбі, має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , запис про батька якого в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. У період вагітності [PERSON] . другою дитиною, [PERSON] покинув її, не допомагав та не підтримував її у важкий для неї час. Після народження другої дитини [PERSON] від свого обов`язку по утриманню своїх двох синів ухилився, самоусунувся від їх виховання без поважних причин, проживає в с. Звіздівка Рівненського району Рівненської області, зв`язку з дітьми не підтримує. Незважаючи на неодноразові звернення [PERSON] щодо спонукання [PERSON] приймати участь у вихованні та розвитку дітей, їх матеріальному забезпеченні, він свідомо ними нехтував, аліменти взагалі не сплачував, матеріальної допомоги не надавав. Таким чином, [PERSON] не проявляє щонайменшої батьківської турботи по відношенню до синів, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний, духовний та психічний розвиток дітей як складову виховання. Поряд з цим, заявник зазначає що з початку спільного проживання з [PERSON] , він взяв на своє виховання та утримання пасинків [PERSON] та [PERSON], яких продовжує утримувати і по даний час, адже вважає їх своїми дітьми, оскільки біологічний батько самоусунувся від виховання та матеріального утримання дітей, а він свідомо та за власним розсудом несе обов`язок щодо забезпечення своєї родини, разом з [PERSON] , веде спільне господарство, створює належні умови проживання та виховання чотирьох дітей, бере безпосередню участь у їх фізичному, інтелектуальному, моральному, культурному, духовному та соціальному розвитку. Факт перебування на утриманні чотирьох дітей віком до 18 років має для нього юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків, визначених Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки даний факт є підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Тому, за цих підстав у нього виникає необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме, що на його утриманні перебуває четверо дітей віком до 18 років. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та пояснив, що встановлення даного факту йому необхідне для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу». Просив заявлені вимоги задоволити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в зареєстрованому шлюбі із заявником та у них є дійсно двоє спільних дітей та її двоє дітей від попередніх стосунків, яких заявник вважає своїми дітьми, а діти його своїм батьком. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області - начальник служби у справах дітей Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області Головачук Л.Г. підтримала заявлені вимоги та підтвердила факт спільного проживання заявника із [PERSON] та утримання неповнолітніх дітей заявлених у вимозі, також підтвердила факт ведення спільного господарства, оскільки була у складі комісії щодо обстеження житлово-побутових умов проживання 04 липня 2024 року. Від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання заявлених вимог. Заслухавши думку учасників справи, які з`явилися у судове засідання, суд на місці ухвалив за можливе проводити розгляд справи без участі заінтересованої особи [PERSON] . Отже, вислухавши учасників справи, які з`явилися на розгляд справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, , оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги заявника не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК. Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що до суду із заявою звернувся [PERSON] , 1987 р.н., проживаючий в [ADDRESS] . У своїй заяві [PERSON] стверджує, що на його утриманні перебувають четверо неповнолітніх дітей У якості доказів встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей, заявником надано до суду наступні документи. Так, із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 березня 2022 року (а.с.11), вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 09 березня 2022 року Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №25. При цьому варто зазначити, що до моменту укладення шлюбу, а саме до 09 березня 2022 року, у період з 2018 року заявник [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання заявника [PERSON] та [PERSON] , у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 13 червня 2019 року та серії [NUMBER] від 29 грудня 2021 року (а.с.14, 15). Крім того, у дружини заявника - [PERSON] є діти від попередніх стосунків, зокрема син [PERSON] , [INFO] , де, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 квітня 2016 року у графі "батько" вказаний [PERSON] та син [PERSON] , [INFO] , де, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 жовтня 2017 року у графі "батько" вказаний [PERSON] (а.с.12, 13). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 10 травня 2023 року та із строком дії 25 жовтня 2035 року, як пред`явнику, що має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, у графі "батько" зазначений [PERSON] , а у графі "діти" вказано [PERSON] , 2016 року народження, [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , 2019 року народження та [PERSON] , 2021 року народження (а.с.16). З довідки про склад сім`ї №215-02/17-6 від 09 липня 2024 року, виданої Миляцькою сільською радою вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані із [PERSON] : [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - син та [PERSON] - син (а.с.17). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 04 липня 2024 року, комісія у складі начальника служби у справах дітей [PERSON] , старости с. Будимля [PERSON] та депутата Миляцької сільської ради Торчило А.В. в ході проведення обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] встановила, що в будинку по [ADDRESS] проживають [PERSON] , дружина [PERSON] , пасинок [PERSON] , пасинок [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] . Сім`я проживає у власному будинку, ведуть спільне господарство. [PERSON] та [PERSON] здійснюють належний догляд за дітьми, дбають про їх виховання та розвиток. Зважаючи на встановлені обставини, комісія прийшла до висновку, що на утриманні [PERSON] дійсно перебувають четверо дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Отже, правовідносини щодо утримання дітей, є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Слід зауважити, що обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України). Суд зауважує, що у випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, можуть стягуватися аліменти на утримання дитини за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 КК України. Втім, як вбачається з довідки №10559 від 01 серпня 2024 року, виданої Дубровицьким відділом ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.20), згідно АСВП у Дубровицькому ВДВС станом на 01 серпня 2024 року відсутні виконавчі провадження щодо стягнення аліментів з [PERSON] . Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що заявник звертався до служби у справах дітей за місцем проживання дітей за висновком про доцільність усиновлення та до суду із заявою про усиновлення [PERSON] та [PERSON] . Водночас, відповідно до ст. 268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Отже вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, у випадку прямо передбаченому законом, лише за сукупності наступних обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. З іншої сторони, якщо вітчим самостійно (за власною ініціативою) надає матеріальну допомогу пасинку, це свідчить про дотримання засад добросовісності, розумності та справедливості у сімейних правовідносинах. Проте, з позиції норм СК України, таку поведінку вітчима не можна назвати «утриманням», бо «утримання», це не «право», а безальтернативний та імперативно визначений обов`язок батьків по відношенню до неповнолітніх дітей. Також пасинок у спірному випадку не може вимагати у вітчима забезпечення його утриманням, оскільки за законом такий обов`язок на нього не покладений. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що заявник [PERSON] є вітчимом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст. 268 СК України). У своїй заяві [PERSON] зазначив, що з моменту реєстрації ним шлюбу із [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , діти проживають разом з ним, він їх прийняв як своїх дітей і надає їм належне утримання та турботу. Суд також звертає увагу, що заявник вказує у заяві, що встановлення факту перебування дитини на його утриманні необхідно йому, для можливості звільнення від військової служби, і лише тому це має значення для нього, що надасть йому підставу для подальшого звернення до військового командування з питання подальшого проходження військової служби, у відповідності до вимог чинного законодавства. Так, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. У свою чергу, виключний перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (звільнення від призову) встановлений статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Ці підстави є досить вагомими, підтверджуються відповідними документами та стосуються виконання певних обов`язків, стану здоров`я або сімейного стану, що унеможливлює виконання військового обов`язку. Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`ю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Окрім цього, суд зазначає, що матеріали справи також не містять жодних даних щодо місця роботи або ж роду занять заявника, та щодо розміру отриманих ним доходів, що не дозволяє суду встановити, чи дійсно заявник мав фактичну можливість надавати матеріальну допомогу пасинкам, тобто утримувати їх. Водночас, матеріали справи також не містять і доказів, якими би підтверджувалось фактичне утримання заявником неповнолітніх дітей. Так, надана до суду довідка про склад сім`ї та акт обстеження житлово - побутових умов проживання особи, підтверджують лише факт спільного проживання заявника з дружиною та дітьми, проте така довідка та акт не свідчить про утримання заявником зазначених осіб. Посвідчення серії [NUMBER] від 10.05.2023 року є документом, що підтверджує виключно статус багатодітної сім`ї і дітей з такої сім`ї та їх право на отримання пільг згідно із Законом України "Про охорону дитинства" та іншими актами законодавства. Крім цього, суду не надано жодної довідки про доходи дружини заявника - [PERSON] , а також відомості про те, що його дружина - [PERSON] , дійсно ніде не працює та не має іншого джерела доходу. Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування на утриманні заявника чотирьох неповнолітніх дітей, матеріали справи не містять. Законом не заборонено [PERSON] добровільно утримувати неповнолітніх дітей, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їх духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить [PERSON] . Таким чином, суд оцінюючи надані заявником докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає недоведеним факт перебування на утриманні [PERSON] чотирьох дітей віком до 18 років. З огляду на викладене, заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати понесені заявником на сплату судового збору в сумі 605,60 грн. не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed