Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області, третя особа приватний нотаріус Богодухівського районного нотаріального округу Левчук Сергій Васильович про визначення для неї додаткового строку тривалістю три місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя на випадок\~своєї смерті\~ [INFO] склала\~заповіт,\~і цим\~особистим розпорядженням\~заповіла їй\~земельну ділянку,\~розташовану \~на території\~Коломацької селищної\~ради Харківської\~області,\~власником якої\~за життя\~була \~спадкодавиця на\~підставі державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~Р3\~№824228. Також, позивачка вказала, що на момент своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Крім того, позивачка [PERSON] \~ зазначила,\~що спадкоємцями першої черги за законом є її мати [PERSON] , яка на день смерті із спадкодавицею не проживала, не є пенсіонером або інвалідом та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, а також чоловік померлої [PERSON] , який помер ще раніше своєї дружини. Як запевнила у позові [PERSON] , 03 березня 2022 року в зв`язку із бойовими діями, які розпочалися на території Харківської області, вона була змушена разом зі своєю донькою виїхати за межі України до іншої країни і на теперішній час проживає у Великобританії, і вже перебуваючи за межами України вона від родичів померлої [PERSON] дізналася про наявність складеного спапдкодавицею на її ім`я заповіту. Крім того, позивачка вказала, що у зв`язку із введенням з 24 лютого 2022 року в Україні режиму воєнного стану та веденням бойових дій у країні, а також її необізнаністю про наявність заповіту вона у встановлений законом строк не встигла подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З огляду на існування вказаних вище обставин та з метою реалізації свого права на спадкування, вважаючи причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, [PERSON] просила суд визначити для неї додатковий строк тривалістю три місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 15 серпня 2024 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. В підготовче судове засідання представник позивача та сама позивачка не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 29, 38-39), при цьому представником позивача адвокатом Куляшовою С.М. до суду подано заяви за вх. № 1397/01-51/24 від 19 серпня 2024 року та за вх. № 1512/01-51/24 від 05 вересня 2024 року (а.с. 30,40), в яких представник позивачки просила суд провести розгляд справи за її відсутності, а також за відсутності самої позивачки. Також адвокат Куляшова С.М. просила заявлену вимогу задовольнити, а судові витрати по справі покласти на позивачку. Представник відповідача Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківській області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи (а.с. 27, 37), у підготовче судове засідання не з`явився, при цьому представником Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Мельник М.В. 20 серпня 2024 року до суду подано заяву за вх. ЕС№1405/01-51/24 (а.с. 34-35), в якій остання просила суд провести розгляд справи за відсутності представника Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області та зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення заявлених [PERSON] вимог. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Богодухівського районного нотаріального округу Левчук Сергій Васильович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження третьої особи (а.с. 28, 36). Враховуючи, що сторони до суду не з`явилися, надавши згоду на розгляд справи у судовому засіданні за їх відсутності, при цьому відповідач визнав позовні вимоги, а позивач наполіг на їх задоволенні, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів, а також без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. При цьому суд розглянув справу по суті у загальному порядку, оскільки підстави для заочного розгляду справи відсутні. Дослідивши зміст позовної заяви із додатками, а також інших матеріалів справи, включаючи і зміст заяви відповідача про визнання позову суд дійшов такого висновку. Так, положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог, що має свій прояв у матеріально-правовій заінтересованості позивача. Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі заяви чи у судовому процесі доказами. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206 та 207 цього Кодексу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення. Відповідно до частин першої та другої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 1999 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 грудня 2021 року Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається що [INFO] у місті Валки Богодухівського району Харківської області у віці 93 років померла [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Як вбачається із заповіту, посвідченого 25 травня 2020 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №310,311, [PERSON] на випадок своєї смерті здійснила особисте розпорядження (а.с. 13), за яким заповіла позивачці [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,67 гектарів, кадастровий номер: 6323255100:03:000:0325, розташовану на території Коломацької селищної ради Харківської області, яка за життя належала заповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 01 серпня 2007 року серія Р3 №824228 (а.с. 16). Згідно витягу\~із Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори), сформованого приватним\~нотаріусом Левчуком\~С.В.\~17\~липня 2024\~року за\~№77681554,\~а також\~витягу про\~реєстрацію в\~Спадковому реєстрі,\~сформованого приватним\~нотаріусом Дем`яненко\~В.О.\~25\~травня 2020\~року за\~№60301822, вищевказаний заповіт, посвідчений 25 травня 2020 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О., внесений до Спадкового реєстру за №65868540 та є чинним (а.с. 14-15). Згідно інформації, наданої приватним нотаріусом\~Богодухівського районного\~нотаріального округу\~Левчуком Сергієм\~Васильовичем (а.с. 17), спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалася, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру за № 77681534, сформованого 17 липня 2024 року . Крім того, в інформації зазначено, що до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 5,67 гектарів з кадастровим номером 6323255100:03:000:0325, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Харківська область, Богодухівський район, Коломацька селищна рада, яку [PERSON] заповітом, посвідченим 25 травня 2020 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О., зареєстрованого в реєстрі за №№ 310, 311, заповіла [PERSON] . Також в інформації зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Чоловік [PERSON] [PERSON] помер раніше, донька спадкодавиці - [PERSON] права на обов`язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України не має, заяву про прийняття спадщини не подавала, із спадкодавицею не проживала. Інших спадкоємців за законом, в тому числі передбачених ст.1241 ЦК України, та за заповітом немає. Крім того, згідно даних, відображених в інформації, спадкоємець [PERSON] проживала окремо від спадкодавиці, заяву про прийняття спадщини в строк, визначений статтею 1270 ЦК України, нотаріусу не подавала. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтями 1222 та 1223 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ст. 1269 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно правил, закріплених у ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Пропуск шестимісячного строку з поважних причин без визначення судом додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Наказом Міністерства юстиції України від 11 березня 2022 року №1118/5 «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату внесені зміни до «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, відповідно до яких: - в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини; - в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу; - забороняється видача свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) такі причини визнані судом поважними. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. З урахуванням вказаного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який безперервно діє по теперішній час внаслідок його продовження Указами Президента України, затвердженими відповідними законами. Внаслідок запровадження\~воєнного\~стану\~на території\~України\~з\~24\~лютого\~2022\~року,\~а\~також\~ведення тривалий\~час\~активних\~бойових дій\~на\~території\~Харківської області\~позивачка,\~будучи необізнаною\~про наявність\~заповіту,\~не мала\~реальної можливості\~подати нотаріусу\~заяву про\~прийняття спадщини,\~що слід\~розцінювати як\~об`єктивні перешкоди,\~які істотно\~ускладнили здійснення\~передбачених законом\~дій,\~необхідних для\~прийняття спадщини,\~а \~тому\~такі причину\~пропуску\~позивачкою строку\~для\~прийняття\~спадщини після\~смерті\~ [PERSON] суд визнає поважними. Приписами, закріпленими у ст. 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1 та 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ст. 81 ЦПК України закріплені правила, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та оцінки поданих позивачем належних та допустимих доказів в їх сукупності, досліджених у судовому засіданні, а також взявши до уваги, що відповідач повністю визнав заявлені [PERSON] вимоги, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено наявність підстав на гарантоване законом поновлення строку на прийняття спадщини в разі його пропуску з поважних причин, в зв`язку з чим таке право, з урахуванням наведеного принципу справедливості, підлягає судовому захисту, шляхом визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, а тому заявлена позивачкою відповідна вимога підлягає задоволенню. З приводу\~розподілу судових\~витрат суд\~вважає за\~доцільне зазначити,\~що,\~з врахуванням висловленого позивачкою наміром і бажанням самостійно понести витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, судом питання про розподіл судових витрат між сторонами не вирішувалося, позаяк це не суперечить принципу диспозитивності.

Outcome: approved