Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи вимоги тим, що дана позовна заява пред`явлена на захист прав та законних інтересів малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечуючи належного догляду за дитиною. Також просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте надала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника. Позов підтримує та просить задовольнити. На заочний розгляд справи погодилась. У судове засідання відповідачка не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У судове засідання представник третьої особи служби у справах дітей Понорницької селищної ради у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] є матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію (а.с. 5). Згідно до довідки виданої Покошицьким старостинським округом Понорницької селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 124 від 12.03.2024 [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: мати - [PERSON] , 1975 р.н., сестра - [PERSON] , 2009 р.н.. Відповідно до довідки-характеристики № 125 від 12.03.2024, [PERSON] зареєстрована та проживає в селі Мезин з народження. Проживає разом з матір`ю [PERSON] , 1975 р.н. та сестрою [PERSON] , 2009 р.н. Оксана отримує пенсію як інвалід 2 групи з дитинства та допомогу по втраті годувальника. Коштами сама не розпоряджається. Працює по господарству, але власної ініціативи не проявляє. Без сторонньої настанови повноцінних рішень приймати не може. Не палить, не зловживає спиртними напоями. Скарг на поведінку [PERSON] до старостату не надходило. До адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с. 9). Відповідно до виданої Управлінням соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної адміністрації від 10.10.2023 № 07-02/822 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує державну допомогу на особу з інвалідністю 2 групи з 22.06.2022 року довічно (а.с. 10). Відповідно до довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради № 02-14/520 від 10.04.2024 року у закладі з 16.11.2023 року виховується дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі заяви матері про тимчасове влаштування від 09.10.2023 року. Мати дитини - [PERSON] дитину не відвідувала, не приймала участі у вихованні та утриманні дитини, не вирішує питання повернення дитини на виховання в сім`ю. 3 метою захисту інтересів дитини адміністрація закладу піднімає клопотання про позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дитини, [PERSON] , [INFO] із стягненням аліментів на користь дитини ) (а.с. 11). Згідно акту від 10 квітня 2024 року складеного комісією у складі: генерального директора КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» ЧОР Надії Іванівни Ющенко, сестри медичної групи [PERSON] , [PERSON] , дитина [PERSON] , [INFO] , виховується в закладі з 16.11.2023 року і по теперішній час на підставі заяви матері про тимчасове влаштування від 09.10.2023 року. За час перебування у закладі мати - [PERSON] дитину не відвідувала, не приймала участі у вихованні та утриманні дитини, не вирішує питання повернення дитини на виховання в сім`ю. У результаті проведених обстежень умов проживання сім`ї [PERSON] було з`ясовано, що [PERSON] не створила належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини, що підтверджується актами служби у справах дітей та актом оцінки потреб сім`ї/особи (а.с. 13-20). За результатами проведеної перевірки, органом опіки та піклування Понорницької селищної ради, складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час судового розгляду справи достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток свого малолітнього сина [PERSON] , дитина з 16.11.2023 року перебуває в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». Тому на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] оскільки переконаний, що таке є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved