Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд: встановити, що вона перебувала на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] , та фактично прийняла спадщину після його смерті. В обґрунтування позову посилається на те, що\~з січня 1988 року по дату смерті [PERSON] \~вони фактично проживали однією сім`єю за адресою\~ [ADDRESS] . У 1993 році [PERSON] та [PERSON] разом приватизували житло, в якому проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували всі права та обов`язки подружжя. Позивачка отримує мінімальну пенсію за віком, тобто, є непрацездатною особою. У зв`язку з чим більше ніж рік до моменту смерті [PERSON] знаходилась на його утриманні. [PERSON] за життя придбавав продукти харчування, ліки, предмети побуту, одяг, тобто, повністю матеріально забезпечував Позивачку, допомога, яку він надавав, була постійним і основним джерелом для її існування. Ухвалою суду від 09.05.2024 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентину Геронтіївну. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечував, визнавши позовні вимоги, вказуючи про наявність до того підстав, підтверджених наданими стороною позивачів доказами. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні питання по суті справи покладалась на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, а також допитавши свідків, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03 грудня 2002 року, виданого Наддніпрянською селищною радою Дніпровського району м. Херсон. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема 1/2 квартири за адресою [ADDRESS] , яка належала померлому відповідно до свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 28.12.1993 року, виданого Інститутом зрошувального землеробства Української Академії Аграрних наук. Разом з тим встановлено, що [PERSON] та померлий починаючи з січня 1988 року фактично проживали однією сім`єю як чоловік та дружина за адресою [ADDRESS] . А у 1993 році Позивачка та [PERSON] разом приватизували цю квартиру й проживали в ній по дату смерті [PERSON] , що підтверджується дослідженим судом свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 2812.1993 року, яка належить позивачці та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, та яке зареєстровано у ХМБТІ 16.05.1994 року., реєстровий номер 15682. Відповідно до відповіді ГУ ПФУ у Херсонській області від 28 грудня 2023 року [PERSON] призначено пенсію з 23 січня 1996 року. З цього часу вона перебувала на утриманні у [PERSON] , що також підтверджується показами свідків. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73395400 від 31.07.2023 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. заведено спадкову справу №94/2023 після смерті [PERSON] , [INFO] , після смерті якого із заявою про прийняття спадщини звернулась лише позивач по справі [PERSON] , як то вбачається із дослідженої судом копії спадкової справи № 94/2023. Інші особи після смерті [PERSON] із заявою щодо прийняття спадщини не звертались. Окрім того, судом встановлено відсутність інших осіб, орім позивачки, які б на час смерті спадкодавця проживали із ним за однією адресою, що вбачається із відповіді відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг ХМР від 27.06.2024 року за вих. № 14-04.10/3776 Разом з\~тим встановлено,\~що приватним\~нотаріусом Херсонського\~міського нотаріального\~округу Волкодав\~В.Г.\~було відмовленоу вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] не подано відомостей (інформації) та документів, що необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: не подано доказів родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем або факт перебування на утриманні спадкодавця. З огляду на наведене, суд вважає доведеним твердження [PERSON] про те, що вона позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт перебування на утриманні у [PERSON] та факт прийняття спадщини нею спадщини після його смерті, а встановлення такого юридичного факту безпосередньо породжує для неї юридичні наслідки у вигляді її права на спадкове майно. Обставини спільного проживання позивачки [PERSON] разом із спадкодавцем та перебування її на утриманні [PERSON] в тому числі на час смерті останнього підтверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Окрім того обставини проживання позивача та спадкодавця однією сім`єю та перебування її на утриманні спадкодавця як до так і на момент його смерть підтверджуються дослідженим судом Актом ОСББ «Колос-5» від 27.07.2023 року. Також суд враховує те, що позивач по справі, окрім як є співвласником частини нерухомого майна, що залишилось після смерті спадкодавця, та ще [PERSON] , починаючи з 23.01.1996 року отримує пенсію , що вбачається з дослідженої судом відповіді Заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області від 28.12.2023 ркоу, за вих. № 2100-0208-8/44164. Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З положень ст.531 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ), до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Статтею 549 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України) не менше одного року. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. В цьому випадку підтверджуючим фактом вступу [PERSON] у володіння спадковим майном після смерті [PERSON] є докази, що підтверджують фактичне проживання Позивачки у спільній квартирі після смерті [PERSON] та пояснення свідків, які це підтвердили. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення таких фактів є врегулювання заявниками юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, беручи до уваги відсутність інших спадкоємців та позицію представника відповідача, який фактично визнав в суді позовні вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення юридичних фактів перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] , та прийняття спадщини після його смерті. На підставі викладеного та

Outcome: approved