Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

У заяві [PERSON] просить видати обмежувальний припис щодо її колишнього чоловіка [PERSON] з передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" підстав. Заявлені вимоги заявник обґрунтувала тим, що проживає разом із колишнім чоловіком [PERSON] та дочкою у службовому будинку по [ADDRESS] . [PERSON] вчиняє домашнє насильство, а саме обзиває їх нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, чим завдає шкоди їх психологічному здоров`ю. З цього приводу зверталася в поліцію, щодо [PERSON] складалися протоколи, які розглядалися судом. У зв`язку із цим просить заборонити [PERSON] перебувати в місці її проживання упродовж шести місяців. В судовому засіданні заявник [PERSON] пояснила, що житло із однієї кімнати та кухні було надане їй для проживання Вишнівською сільською радою. Колишній чоловік [PERSON] створює нестерпні умови для проживання, оскільки зловживає спиртними напоями і на цьому підґрунті постійно влаштовує безпідставні сварки і скандали, ображає її та доньку нецензурними словами, погрожує фізичною розправою. Така неправомірна поведінка [PERSON] неодноразово слугувала для виклику поліції, однак жодні заходи на останнього не вливали, своєї поведінки він не змінив. Представник заявника адвокат Ничая В.М. заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечив викладених у заяві та усних поясненнях [PERSON] фактів вчинення домашнього насильства, проте зазначив про відсутність у нього іншого житла. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 16 жовтня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Нині [PERSON] з неповнолітніми дочками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] проживають в одному житлі за адресою: [ADDRESS] і це підтверджується копією будинкової книги. \~ \~ \~ \~Постановою Любомльського районного суду від 14 грудня 2023 року [PERSON] притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП за те, що о 21:35 годині 11 грудня 2023 року за місцем свого проживання в селі Олеськ Ковельського району Волинської області вчинив насильство в сім`ї фізичного та психологічного характеру щодо своєї співмешканки [PERSON] . \~ \~ \~ \~Із цієї ж постанови суду вбачається, що стосовно [PERSON] видавалось три термінові заборонні приписи серії АА №№ 377868, 378130, 378129. 01 серпня 2024 року щодо [PERSON] виданий черговий терміновий заборонний припис серії АА № 399792 у зв`язку із вчиненням домашнього насильства щодо співмешканки [PERSON] . \~ \~ \~ \~Постановою Любомльського районного суду від 08 серпня 2024 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1732, ст.ст.173, 185 КУпАП, у тому числі за те, що, будучи протягом року підданим адміністративному стягненню за ч.1 ст.1731 КУпАП, близько 18:00 години 01 серпня 2024 року за місцем свого проживання в селі Олеськ Ковельського району Волинської області вчинив насильство в сім`ї щодо своєї співмешканки [PERSON] , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, затіяв бійку, кілька разів вдарив по обличчі, заподіявши шкоду її психічному та фізичному здоров`ю. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству"(далі Закон № 2229-VIII). Відповідно до п.3 ст.1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно із ч.2 ст.3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя та колишнє подружжя. У пунктах 4, 14, 17 ст.1 Закону № 2229-VIII наведені визначення економічного, психологічного та фізичного насильства. Зокрема, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ст.1 Закону № 2229-VIII). Частиною 3 статті 26 цього Закону № 2229-VIII передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ст.1 Закону № 2229-VIII). Згідно із ч.4 ст.26 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Отже, зважаючи на наведені норми ЗаконуN 2229-VIII, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. На підставі досліджених доказів суд вбачає достатньо підстав вважати, що між заявником [PERSON] та [PERSON] як колишнім подружжям склалися неприязні відносини. Сутички та конфлікти між ними вочевидь мають триваючий характер і переростають у насильницькі дії зі сторони [PERSON] по відношенню до заявниці психологічного характеру (образи нецензурною лайкою, погрози фізичною розправою) та фізичного характеру (затіяння бійки, нанесення ударів по обличчю). Такі дії [PERSON] продовжив вчиняти, незважаючи на попереднє притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних дій. Тобто, належних висновків для себе він не зробив та своєї поведінки до потерпілої сторони не змінив. Вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно заявниці не заперечив і сам [PERSON] в судовому засіданні. Безумовно, така протиправна поведінка [PERSON] негативно впливає на стан заявниці, заподіюючи їй у такий спосіб шкоди психічному та фізичному здоров`ю. Характер вчинених [PERSON] протиправних дій свідчить про реальність побоювань заявниці щодо вчинення ним аналогічних дій в майбутньому. Отже, факти вчинення [PERSON] по відношенню до заявниці домашнього насильства знайшли своє належне підтвердження, тому з огляду на характер такого насильства вбачаються підстави для висновку про існування реальних ризиків повторного вчинення ним домашнього насильства та настання від цього для здоров`я заявниці негативних наслідків. У зв`язку\~із цим\~суд вважає\~необхідним для\~захисту прав\~і свобод\~заявниці,\~як постраждалої\~від домашнього\~насильства особи,\~встановити щодо\~її кривдника\~ [PERSON] \~обмежувальний припис\~зі встановленням\~зазначеної у\~заяві заборони перебувати в місці спільного проживання із заявницею. У частині 3 статті 3506 ЦПК України визначено, що обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування). Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року по справі № 754/11171/19 вказав, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Враховуючи такі приписи закону та правовий висновок, суд вважає, що відсутність у [PERSON] іншого житла у даному конкретному випадку не дає підстав для не застосування до нього як кривдника обмежувального припису, оскільки в іншому випадку це може призвести до більш тяжких наслідків для заявниці як потерпілої від домашнього насильства сторони. З огляду на характер протиправних дій [PERSON] , які ним вчиняються у стані алкогольного сп`яніння, при цьому, як з`ясовано в судовому засіданні, усіх подій він не завжди пам`ятає, що свідчить про його підвищену небезпеку як кривдника, суд вважає необхідним видати щодо нього обмежувальний припис на максимально передбачений законом строк. Таким чином, з наведених вище підстав та мотивів суд дійшов висновку про повне задоволення заяви.

Outcome: approved