Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області про надання дозволу на зміну місця реєстрації дитини без згоди батька та в позовній заяві просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] , судові витрати просить залишити за нею, посилаючись на те, що 21.12.2018 у Ватутінському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області був зареєстрований шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] , після чого вона отримала прізвище [PERSON] . [INFO] в м. москва у неї народилася дочка [PERSON] , в графі мати записана [PERSON] , в графі батько [PERSON] .. Їй стало відомо, що в Єдиному демографічному реєстрі відсутні відомості про задеклароване місце проживання її дочки [PERSON] .. З метою належного оформлення місця проживання своєї дитини та її реєстрації, вона звернулася до відповідної установи з заявою про реєстрацію дочки за адресою, де вона проживає зі своїм чоловіком та дітьми: [ADDRESS] , однак в проведенні вказаної дії їй було відмовлено, оскільки відсутня згода батька дитини на реєстрацію місця проживання дитини. З [PERSON] вони не спілкуються з народження дитини, місце його перебування їй невідоме, а тому вона змушена звернутися із вказаним позовом до суду, так як невизначеність реєстрації місця проживання дитини суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в які просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи буз участі представника третьої особи, просить прийняти обґрунтоване рішення за наявними матеріалами справи. Ухвалою суду від 21.08.2024 постановлено провести заочний розгляд вказаної цивільної справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.12.2018 у Ватутінському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 82 (а.с.10), відповідно до якого прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] було змінено на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Звенигородським відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) серія [NUMBER] (а.с.11) (запис поновлено) [INFO] в м. москва народилася [PERSON] , в графі мати записана [PERSON] , в графі батько [PERSON] , відповідний актовий запис № 02. Позивачу стало відомо, що в Єдиному демографічному реєстрі відсутні відомості про задеклароване місце проживання [PERSON] .. На даний час позивач, її чоловік [PERSON] та їх діти: [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS] в квартирі, яка належить матері її нинішнього чоловіка. З метою належного оформлення місця проживання своєї дитини та її реєстрації позивач звернулася з заявою про реєстрацію за місцем фактичного проживання, однак в проведенні вказаної дії їй було відмовлено, оскільки відсутня згода батька дитини на реєстрацію місця проживання дитини. За вимогами ст. 7 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» Декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг", або засвідчується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису нотаріуса. Відповідно до п 51. Порядок Декларування та реєстрації місця проживання (перебування) ЗАТВЕРДЖЕНО Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 зазначено подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників. Відповідач ухиляється від будь-яких відповідей стосовно вирішення питання зміни реєстрації своєї дочки та не надає письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини, тим самим порушує протокол № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що кожна людина має право вільно пересуватися та обирати місце проживання в будь-якій державі, на території якої вона перебуває легально. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклуванні батьків. Згідно із ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Спору щодо місця проживання дитини у нас не було, дочка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, не бачиться та не спілкується з дочкою на протязі чотирьох років. Згідно з ч. 1 ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Відповідно до п. 16-17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року N 265 місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Згідно з п. 33, 51, 65 Порядку, подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників. Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання дитини віком до 14 років підтверджується електронними підписами батьків, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронних підписів, у разі подання заяви в електронній формі або за письмовою згодою другого з батьків, що надається у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини (п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дітей. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо них. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. З [PERSON] позивач не спілкується з народження дитини, місце його перебування їй невідоме, а тому вона змушена звернутися із вказаним позовом до суду, оскільки невизначеність реєстрації місця проживання дитини суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А тому, суд вважає за необхідним надати дозвіл на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] .. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Питання про відшкодування судових витрат позивач не ставить. На підставі викладеного, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ч.4 ст. 29 ЦК України, ст. 160 СК України та

Outcome: approved