Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати позивача [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також внести зміни у відповідні актові записи по народження дітей. Свої вимоги\~обґрунтувала тим,\~що позивач [PERSON] з 2012 року почав зустрічатись та мав близькі стосунки з відповідачкою 1 - [PERSON] , яка з 23 липня 2010 року перебувала у шлюбі з відповідачем 2 - [PERSON] , останній на підставі вироку Петровського районного суду м. Донецька відбував покарання у вигляді довічного позбавлення волі з 2001 року. Шлюб між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 був розірвано на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області 24.11.2016 року. 18 березня 2015 року, Відповідач 1 народила першого сина [PERSON] , батьком якого був записаний Відповідач 2. Враховуючи, що останні ще перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] , Відповідач 1 народила другого сина [PERSON] , батьком якого був записаний Відповідач 2. Враховуючи, що після розірвання шлюбу та народження дитини не пройшло десяти місяців. [INFO] , Відповідач\~1\~народила доньку\~ [PERSON] ,\~народження якої\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~135\~СК України,\~було зареєстровано.\~ \~ 08 серпня 2023 року, між Позивачем та Відповідачем 1 був зареєстрований шлюб. 10 серпня 2023 року, між Позивачем та всіма трьом дітьми було проведена генетична експертиза, відповідно до висновків якої ймовірність батьківства якого дорівнюється 99,9999% щодо всіх дітей. Крім того, відповідно до рішення Мар"їнського районного суду Донецької області від 19 вересня 2019 року Відповідач 1 звернулась с позовом про стягнення аліментів з Відповідач 2, у відзиві на позов заперечував, що він є батьком дітей Відповідача 1, на підставі чого Відповідачу 1 було відмовлено у стягненні аліментів у повному обсязі. З 22 листопада 2022 року, Позивач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . За час перебування на військовій службі у Позивача виникають труднощі з отриманням відпустки, та позбавляє його можливість звернутись до органів реєстрації актів цивільного стану навіть для реєстрації третьої дитини поза судовим шляхом. В зв`язку із чим він вимушений звернутись до судового захисту своїх прав та визнання його батьком щодо трьох його дітей. Позивач та Відповідач 1 у судове засідання не з`явилися, надіслали заяви, в яких у повному обсязі підтримали вимоги заяви. Відповідач 2 та треті особи до суду не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що матір`ю [PERSON] ,\~ [INFO] \~(копія\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ),\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(копія\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ),\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(копія\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ),\~ значиться\~ [PERSON] . [PERSON] з 23 липня 2010 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який був розірвано на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області 24.11.2016 року, справа № 242/4977/16-ц. [PERSON] , [INFO] , на підставі вироку Петровського районного суду м. Донецька відбував покарання у вигляді довічного позбавлення волі з 2001 року, який, відповідно до відповіді на адвокатський запит, 08.04.2022 року евакуйовано з ДУ «Софіївська ВК №55» до ДУ «Хмельницького СІ». З 22 листопада 2022 року, [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] відповідно до довідки №725/83. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , підтверджується те, що 08 серпня 2023 року, між [PERSON] та\~ [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 402 Комунарським ВДРАЦС у м. Запоріжжі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м Одеса). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до звіту про встановлення батьківства ДНК, 10 серпня 2023 року, між Позивачем та всіма трьом дітьми було проведена генетична експертиза, відповідно до висновків якої ймовірність батьківства якого дорівнюється 99,9999% щодо всіх дітей. Відповідно до копії рішення Мар"їнського районного суду Донецької області від 19 вересня 2019 року, справа 242/2257/18, [PERSON] звернулась с позовом про стягнення аліментів з [PERSON] , у відзиві на позов заперечував, що він є батьком дітей, на підставі чого [PERSON] відмовлено у стягненні аліментів у повному обсязі. Згідно зі ст. 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визнання батьківства за рішенням суду передбачено статтею 128 СК України. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з частиною першою статі 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зауважував, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, спір про визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Відповідно до рішення ЕСПЧ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) на підставі його практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» ("Kautzor v. Germany"), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» ("Ahrens v. Germany")). Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), на яку є посилання у касаційній скарзі [PERSON] , зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved