Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~31.10.2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 03.05.2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, за час якого у них [INFO] народилась спільна донька [PERSON] . Рішенням суду від 04.04.2022 року її шлюб з [PERSON] було розірвано. Разом з тим, в період перебування у зареєстрованому шлюбі, ними було придбано транспортні засоби, а саме: мотоцикл BMW\~R\~1200\~RT,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~зареєстрований 10.05.2019\~року;\~мотоцикл YAMAHA\~XVS\~950,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~зареєстрований 21.08.2020\~року;\~автомобіль MERСЕDES-BЕNZ\~230\~Е,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~зареєстрований 07.03.2020\~року;автомобіль AUDI А6, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 15.02.2019 року, які відносяться до спільної сумісної власності подружжя. Вказані транспортні засоби були зареєстровані на ім`я відповідача [PERSON] . У свою чергу, мотоцикли BMW R 1200 RT, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 10.05.2019 року, та YAMAHA XVS 950, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 21.08.2020 року, були відчуженні відповідачем без її згоди та не в інтересах сім`ї. Жодного дозволу на відчуження даних транспортних засобів вона відповідачу не давала. Вважає, що має право на грошову компенсацію за належну їй 1/2 частку у праві власності на придбані під час шлюбу транспортні засоби. Враховуючи наведене, просить суд стягнути на свою користь з відповідача грошову компенсацію вартості частини\~транспортних засобів,\~а саме:\~мотоцикла BMW\~R\~1200\~RT,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~зареєстрованого 10.05.2019\~року;\~мотоцикла YAMAHA\~XVS\~950,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~зареєстрованого 21.08.2020\~року;\~автомобіля MERСЕDES-BЕNZ\~230\~Е,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~зареєстрованого 07.03.2020\~року;автомобіля AUDI А6, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрованого 15.02.2019 року, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~23.11.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , саме: в частині стягнення з [PERSON] вартості транспортних засобів BMW R 1200 RT, д.н.з. [NUMBER] , та YAMAHA XVS 950, д.н.з. [NUMBER] , відмовити, оскільки такі за згодою позивача були відчужені відповідачем, а коштів, отриманих від їх відчуження переведена на карткові рахунки [PERSON] ; в порядку поділу майна виділити у власність [PERSON] автомобіль AUDI А6, д.н.з. [NUMBER] , та залишити у власності [PERSON] автомобіль MERСЕDES-BЕNZ 230 Е, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 51-55). 30.01.2023 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої остання також просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості частини мотоцикла марки BMW F 650 GS, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 82-86). Ухвалою суду від 26.10.2024 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу та на вирішення експертів поставлено наступне запитання: Яка ринкова вартість, на дату проведення експертизи, наступних транспортних засобів: мотоцикла BMW R 1200 RT, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрованого 10.05.2019 року; мотоцикла YAMAHA XVS 950, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрованого 21.08.2020 року; автомобіля MERСЕDES-BЕNZ 230 Е, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрованого 07.03.2020 року; автомобіля AUDI А6, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрованого 15.02.2019 року; мотоцикла марки BMW F 650 GS, д.н.з. [NUMBER] (а.с.144-145). 02.01.2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/103-23/13403-АВ від 29.12.2023 року, відповідно до якого визначено ринкову вартість автомобіля AUDI А6, д.н.з. [NUMBER] , яка на момент проведення експертизи становить 152684, 06 грн. Разом з тим, зазначено, що станом на 29.12.2023 року огляд колісних транспортних засобів, а саме: мотоцикла марки BMW R 1200 RT, д.н.з. [NUMBER] ; мотоцикла марки BMW F 650 GS, д.н.з. [NUMBER] ; мотоцикла марки YAMAHA XVS 950, д.н.з. [NUMBER] ; автомобіля марки MERСЕDES-BЕNZ 230 Е, д.н.з. [NUMBER] , не проводився, доступ судового експерта до об`єктів дослідження не було забезпечено (а.с. 154-161). Ухвалою суду від 07.05.2024 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу та на вирішення експертів поставлено наступне запитання: Яка середня ринкова вартість, на дату проведення експертизи, наступних транспортних засобів: мотоцикла BMW R 1200 RT, д.н.з. [NUMBER] ; мотоцикла YAMAHA XVS 950, д.н.з. [NUMBER] ; автомобіля MERСЕDES-BЕNZ 230 Е, д.н.з. [NUMBER] ; мотоцикла марки BMW F 650 GS, д.н.з. [NUMBER] ? (а.с. 202-203). 08.07.2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/103-24/7543-АВ від 04.07.2024 року, відповідно до якого: середня ринкова вартість мотоцикла BMW R 1200 RT, д.н.з. [NUMBER] , в технічно працездатному стані, станом на дату проведення експертизи складає 284971, 83 грн.; середня ринкова вартість мотоцикла YAMAHA XVS 950, д.н.з. [NUMBER] , в технічно працездатному стані, станом на дату проведення експертизи складає 284727, 49 грн.; середня ринкова вартість мотоцикла мотоцикла марки BMW F 650 GS, д.н.з. [NUMBER] (згідно довідкових програм мотоцикл марки «BMW», модель «R 1100 RT»), в технічно працездатному стані, станом на дату проведення експертизи складає 136311, 94 грн.; середня ринкова вартість автомобіля MERСЕDES-BЕNZ 230 Е, д.н.з. [NUMBER] , в технічно працездатному стані, станом на дату проведення експертизи складає 74525, 17 грн. (а.с. 218-231). У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської обл. за актовим записом № 355. Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). 11.01.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюб. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2022 року, яке набрало законної сили 05.05.2022 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.16-18). Вищевказаним судовим рішенням було встановлено, що станом на дату звернення позивачки із позовом про розірвання шлюбу, шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені, шлюб існував формально та спільне господарство ними не велося. Тобто, фактично будь-які подружні відносини між сторонами були припинені ще до 11.01.2022 року. Судом також встановлено, що за [PERSON] були зареєстровані наступні транспортні засоби: 10.05.2019 року зареєстровано мотоцикл BMW\~R\~1200\~RT,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~який 12.01.2022\~року перереєстровано\~на нового\~власника;\~21.08.2020\~року зареєстровано\~мотоцикл YAMAHA\~XVS\~950,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~який 16.10.2021\~року перереєстровано\~на нового\~власника;\~07.03.2020 року зареєстровано автомобіль MERСЕDES-BЕNZ\~230\~Е,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ;\~15.02.2019\~року зареєстровано\~автомобіль AUDI А6, д.н.з. [NUMBER] ; 15.04.2015 року зареєстровано мотоцикл марки BMW F 650 GS, д.н.з. [NUMBER] . Дана обставина підтверджується повідомленням Територіального сервісного центру МВС № 0741 від 25.01.2022 року (а.с. 20). У своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначає, що транспортні засоби BMW R 1200 RT, д.н.з. [NUMBER] , та YAMAHA XVS 950, д.н.з. [NUMBER] , були відчужені ним за згодою позивачки, а 1/2 отриманих від продажу коштів переведена на карткові рахунки [PERSON] . Однак, такі доводи суд оцінює критично, оскільки подані на їх підтвердження докази, з огляду на зазначену у них інформацію, не є належними та достатніми. Натомість, у тому випадку, якщо відповідач переказав на рахунок позивачки кошти без належної для того правової підстави, останній може ставити питання про їх повернення. Відтак, у суду відсутні будь-які підстави вважати, що після припинення подружніх відносин із [PERSON] , [PERSON] отримала від нього компенсацію вартості 1/2 частки будь-якого із вище перелічених транспортних засобів. Доказів іншого суду надано не було, а судом таких доказів не здобуто. У своєму позові [PERSON] ставить питання щодо розподілу спірного рухомого майна, як спільного майна подружжя, яке в період зареєстрованого з [PERSON] шлюбу було набуте останнім у власність, шляхом стягнення компенсації вартості 1/2 частки транспортних засобів. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Під час розгляду даної справи сторонами не було надано доказів того, що між сторонами існують будь-які домовленості щодо порядку володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступному. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року (справа № 6-399-цс17). Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, суд зобов`язаний з`ясувати, чи це майно може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Статтею 57 СК України закріплений перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Разом з тим, ч. ч. 6, 7 ст. 57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Зазначене дає підстави для висновку, що обов`язок доведення факту набуття за час шлюбу майна, як об`єкту права приватної власності, покладається на того з подружжя, який посилається на дану обставину, а його (факту) спростування на іншого. Під час розгляду справи судом не встановлено, а сторонами не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що між [PERSON] та [PERSON] на момент придбання спірних транспортних засобів фактично були припиненні шлюбні відносини. За наведених обставин, суд вважає доведеним, що на транспортні засоби, а саме: мотоцикл BMW\~R\~1200\~RT,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ;\~мотоцикл YAMAHA\~XVS\~950,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ;\~автомобіль MERСЕDES-BЕNZ\~230\~Е,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ;автомобіль AUDI А6, д.н.з. [NUMBER] ; мотоцикл марки BMW F 650 GS, д.н.з. [NUMBER] , поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки усі транспортні засоби були набутими відповідачем у власність за час зареєстрованого із позивачкою шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Результати аналізу змісту положень ст. 71 СК України дають підстави для висновку про те, що ч. ч. 4, 5 цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (ст. 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Оцінюючи положення ч. 5 ст. 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд у постанові від 03.02.2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18) зробив висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Частинами 1, 2 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі ст. 364 ЦК України. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Враховуючи наведене, а також, що спірні транспортні засоби, а саме: мотоцикл BMW\~R\~1200\~RT,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ;\~мотоцикл YAMAHA\~XVS\~950,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ;\~автомобіль MERСЕDES-BЕNZ\~230\~Е,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ;автомобіль AUDI А6, д.н.з. [NUMBER] ; мотоцикл марки BMW F 650 GS, д.н.з. [NUMBER] , будучи спільною сумісною власністю подружжя, є неподільною річчю, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації вартості 1/2 частини спірного майна є обґрунтованими. Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення компенсації вартості 1/2 частини транспортних засобів, які є спільною сумісною власністю подружжя, в розмірі 466610,25 грн. (933220,49 грн. (152684,06 грн. + 284971,83 грн. + 284727,49 грн. + 136311,94 грн. + 74525,17 грн.) / 2) підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так, позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 8000 грн. У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача долучає до матеріалів справи наступні документи: копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АС № 1045604 від 29.09.2022 року; копію договору про надання правничої допомоги № б/н від 25.09.2022 року; квитанцію до прибуткового касового ордера №25/09/22 від 25.09.2022 року; розрахунок суми гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу від 25.09.2022 року (а.с. 30-36). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, суд, з урахуванням основоположних засад\~справедливості,\~виваженості та\~розумності,\~ вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 8000 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачкою та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 4666, 10 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Outcome: approved