Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 31.07.2024 надійшов позов від [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначається, що між нею та відповідачем 06.07.2022 було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вказує, що малолітня [PERSON] проживає разом із нею за однією адресою в [ADDRESS] . При цьому, позивачка стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними зникло розуміння і діалог, вирішення проблем шляхом розмов було неможливим. На підставі власних переконань чоловік вирішив, що проживання разом надалі неможливе і змінив фактичне місце проживання. З січня 2024 року позивачка з відповідачем проживають окремо. Судовим наказом, виданим Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 29.05.2024, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх доходів. [PERSON] переконана, що її чоловік [PERSON] є працездатним та може надавати матеріальну допомогу не лише на утримання дитини, а і на утримання позивачки, оскільки на даний час проходить службу у військовій частині, знаходиться на повному державному забезпеченні та має відповідне грошове забезпечення. Як стверджує позивачка, на утриманні у відповідача, крім малолітньої доньки, інших осіб немає. У зв`язку із зазначеним вище, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи власні потреби, фінансові можливості відповідача, та те, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка обмежена у можливостях утримувати дочку та себе, остання вважає, що з відповідача можливо стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/5 частини заробітку (доходів) відповідача. У судове засідання позивачка з`явилася та повідомила суду про те, що відповідач є курсантом 3 курсу Національної академії Державної прикордонної служби України. У зв`язку із одруженням отримав право проживати поза межами казарми, однак із врахуванням того, що вони не підтримують подружніх відносин з січня 2024 року, фактично таким правом користується безпідставно. Враховуючи указані обставини звертає увагу суду на те, що потреби в оренді квартири у [PERSON] наразі немає. Також зазначає про те, що він як курсант військового закладу перебуває на повному державному забезпеченні, що свідчить про штучне створення відповідачем додаткових витрат із грошового забезпечення, яке він отримує. Так, [PERSON] зазначає, що кредит в ПАТ КБ «Приватбанк», докази отримання кого надані відповідачем, отриманий останнім для споживчих потреб (без будь-якого цільового використання) саме після того, як він дізнався про направлення позивачем заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів із нього на утримання доньки. Стосовно місця своєї роботи та місця проживання малолітньої дитини [PERSON] пояснила, що дійсно з 02.04.2024 вона вийшла із відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і наразі проходить військову службу в [NUMBER] прикордонному загоні ДПС України із місцем дислокації у Волинській області. Указане прийняте рішення було обумовлено тим, що грошового забезпечення, яке вона отримувала від чоловіка на дитину та розміру соціальної допомоги у зв`язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною для забезпечення нормального життя їй не вистачало. У зв`язку із цим, вирішила вийти на роботу, а у цей період тимчасово за дитиною доглядатиме її мати, яка відповідно звільниться зі своєї попередньої роботи. Позивачка підтвердила ті обставини, що тимчасово періодично малолітня [PERSON] проживає із її матір`ю, однак ці заходи є тимчасовими та не свідчать про те, що дитина з нею не проживає. В обґрунтування указаних пояснень [PERSON] зазначила, що на вихідні вона приїжджає до дитини, а також періодично її батьки привозять доньку і до неї за місцем проходження служби на термін 5-6 днів. Факт того, що дитина проживає разом з нею не заперечується і відповідачем, оскільки він в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання доньки шляхом зарахування коштів на картковий рахунок позивача. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Від представника відповідача у справі 29.08.2024 до суду надійшов відзив у якому повністю заперечуються позовні вимоги з підстав їх необгрунтованості. Так, відповідач у поданному відзиві зазначає про те, що грошове забезпечення, яке він утримує є недостатнім для утримання себе, малолітньої доньки, а також дружини. На підтвердження викладених обставин вказує, що він має боргові зобов`язання за кредитним договором, які йому належить погашати щомісячно протягом наступних трьох років, також він несе додаткові витрати на оренду житла, будь-якого рухомого чи нерухомого майна у його власності немає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду з`явилась представник відповідача - адвокат Кузина М.-О.С., яка заперечила проти задоволення позову та в обґрунтування позиції відповідача зазначила наступне. [PERSON] сплачує аліменти на утримання своєї доньки у розмірі частини від свого доходу, що становить 5 430 грн щомісячно. Представник підтвердила ту обставину, що грошове утримання відповідача становить 22 038,90 грн щомісячно без врахування виплат на оздоровлення. Вказала на те, що відповідач наразі немає змоги сплачувати аліменти на дружину до досягнення їх спільною донькою трирічного віку, оскільки у нього є кредитні зобов`язання перед банком, обов`язковий щомісячний платіж за якими становить 8 500 грн. Також [PERSON] орендує квартиру в м. Хмельницький, орендна плата щомісячно за яку становить 7 000 грн, без врахування витрат на оплату комунальних послуг. Із врахуванням того, що відповідач сплачує аліменти на дитину, у нього взагалі не залишається коштів на проживання. Окремо представник звертала увагу суду на те, що дитина не проживає разом із матір`ю, а тому відсутні правові підстави для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 29.08.2024 від представника відповідача по справі до суду надійшов відзив у якому повністю заперечуються позовні вимоги з підстав їх необгрунтованості. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 06.07.2022 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №1054, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06.07.2022. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.07.2023. Як вбачається із Довідки № 6825-7400559415 від 25.04.2022 та Довідки № 6825-5002888353 від 31.07.2023 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а також Акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 463 від 01.04.2024 Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, наразі малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю - позивачкою [PERSON] за однією адресою в [ADDRESS] . Як стверджується позивачкою та не заперечується відповідачем, [PERSON] проживає окремо від [PERSON] та їхньої спільної доньки. Із договору найму від 01.07.2024 вбачається, що [PERSON] винаймає житлове приміщення за адресою [ADDRESS] . Згідно із п. 4.1 Договору розмір щомісячної орендної плати за користування квартирою у періодж з моменту підписання сторонами договору найму до 31.12.2024 року становить 7000 грн. З матеріалів, наданих відповідачем у якості доказів до відзиву на позовну заяву вбачається, що останнім здійснюється матеріальне забезпечення доньки згідно судового наказу № 686/14929/24 від 29.05.2024 у розмірі 5430,00 грн. щомісячно, починаючи з червня 2024 року. Довідкою № 148 від 26.06.2024 про види грошового забезпечення підтверджується, що [PERSON] за період з 01.07.2023 по 30.06.2024 отримав 290115,10 грн у якості грошового забезпечення. Середньомісячний дохід останнього, при цьому, становить 22 038,00 грн, без врахування виплат на оздоровлення. Із відповіді на адвокатський запит, наданої [NUMBER] Прикордонним загоном ДПС України у листі № 08/6425-24 від 13.08.2024, вбачається, що [PERSON] проходить військову службу за контрактом в [NUMBER] Прикордонному загоні ДПС України (з дислокацією у Волинській області) із 08.11.2021 і по теперішній час, у відпустці по догляду за дитиною не перебуває. Указані обставини не заперечуються сторонами. Станом на дату розгляду справи судом спільна донька [PERSON] тимчасово періодично проживає у м. Хмельницький разом із батьками позивача. Із роздруківки декларації [PERSON] за 2023 рік, наданої відповідачем, слідує, що останньою отримано дохід у сукупному розмірі 259 747 грн. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із виплатою відповідачем - батьком дитини, на користь позивачки - матері дитини, аліментного забезпечення на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку (сімейні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя з утримання регулюються главою 9 СК України. Відповідно до частин першої, другої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (частина перша, друга статті 80 СК України). Відповідно до положень частин другої, четвертої, шостої статті 84 ЦПК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Тлумачення частини другої статті 84 вказує на те, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21 січня 2022 року у справі №756/82/18, від 02 лютого 2022 року у справі №333/1701/18, від 27 травня 2020 року в справі № 712/4702/19. Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі № 712/4702/19 право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Водночас, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачкою у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що разом із нею проживає їхня спільна із відповідачем малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Доводи відповідача [PERSON] про те, що дитина не проживає з матір`ю не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими вище матеріалами справи. Зокрема, відповідачем на утримання дитини сплачуються аліменти згідно судового наказу № 686/14929/24 від 29.05.2024 на картковий рахунок позивача, що свідчить про те, що сторони визначили місце проживання доньки разом із матір`ю. Суд критично оцінює доводи відповідача стосовно непроживання дитини із матір`ю, оскільки незважаючи на те, що мати проходить військову службу у [NUMBER] загоні ДПС України із дислокацією у Волинській області, вона постійно приїжджає до доньки на вихідні, а також батьки позивача систематично привозять доньку до матері. Термін таких поїздок становить 5-6 днів. Отже суд дійшов до висновку про те, що місцем проживання дитини визначено разом з матір`ю, дитина проживає із [PERSON] , однак тимчасово періодично перебуває у батьків позивача. Із матеріалів справи також встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, розмір його грошового забезпечення є достатнім для сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у відповідача відсутні інші особи, які перебувають на його утриманні. Судом враховано те, що відповідач несе додаткові витрати на оренду житла у розмірі 7000 грн щомісячно із додатковою оплатою необхідних комунальних послуг, що підтверджується договором найму від 01.07.2024 та актом прийому-передачі квартири в найм від 03.07.2024, а також має боргові зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до кредитного договору № б/н від 24.05.2024 із щомісячним платежем у розмірі 8 499,94 грн. однак суд оцінює такі додаткові витрати [PERSON] критично, оскільки суду не доведено належними та допустимими доказами їх необхідність. Так, [PERSON] є курсантом НА ДПС України, перебуває на повному державному забезпеченні, має змогу проживати у казармі навчального закладу, однак отримав можливість проживати окремо внаслідок одруження. Крім цього, представник відповідача не надала суду вагомих доказів необхідності отримання значної суми кредиту [PERSON] на споживчі потреби із врахуванням того, що указаний кредит отриманий у період виникнення судових спорів щодо сплати аліментів. У зв`язку із тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачем), дитина не досягла трьох років, а відповідач є здоровою особою працездатного віку, інших малолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні немає, достатніх доказів неспроможності сплачувати аліментів відповідачем суду не надано, позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років. Проте, суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які будуть підлягати до стягнення, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого та того, що позивачка є працевлаштованою та отримує постійний дохід, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дружини в розмірі 1/10 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Суд зазначає, що аліменти у визначеному розмірі не поставлять відповідача в завідомо скрутне становище та відповідатимуть законодавчо визначеному обов`язку чоловіка по матеріальному утриманню матері його дитини в межах його фінансових можливостей. Із врахуванням обставин справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат у справі. За приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн, з огляду на положення законодавства про звільнення позивачки від сплати судового збору при поданні позовної заяви.

Outcome: partial