Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

23 січня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Піщанської селищної ради Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та надання додаткового строку для прийняття спадщини, в якій позивач просить суд в становити факт, що [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , ІПН [NUMBER] , є внучатою племінницею (двоюрідною онукою) [PERSON] , яка померла [INFO] свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , від 26.08.2008 року, та визначити [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , ІПН [NUMBER] , додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, після смерті двоюрідної баби [PERSON] , яка померла [INFO] свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , від 26.08.2008 року, терміном у два місяці, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . 06.08.1994 року між Позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Батьками Позивача є [PERSON] та [PERSON] , які уклали шлюб 02.08.1980 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Мати Позивача [PERSON] народилася [INFO] її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Мати Позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Дід та баба Позивача [PERSON] та [PERSON] одружилися [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Баба Позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 26.08.2008 року. Позивач вказує, що померла [PERSON] є рідною сестрою баби Позивача [PERSON] , що підтверджується в тому числі свідоцтвом про народження [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб [NUMBER] та відповідно двоюрідною бабою Позивача. Після смерті померлої залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 2,8018 га., на території Чорноминської сільської ради Тульчинського району, що підтверджується державним актом серія ЯГ№481258. На момент смерті померла була зареєстрована в с. Луги Чечельницького району Вінницької області, поховання померлої здійснювала Позивач, що підтверджується довідками Лузької сільської ради №539 від 21.09.2018 року та №538 від 21.09.2018 року. Разом з тим, безпосередньо дані (записи) про народження Померлої як в Тростянецькому ВДРАЦС так і в державному архіві Вінницької області відсутні тому Позивач позбавлена можливості звернутися безпосередньо до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, п.1 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зазначає, що встановлення факту родинних відносин між Померлою та Позивачем має для неї юридичне значення, а саме, необхідне для оформлення нею своїх спадкових прав позасудовим шляхом встановити цей факт Позивач не має можливості, а тому його необхідно встановити за рішенням суду.Також вказує, що оскільки за життя Померла заповітів не складала, спадкові договори не укладала, відповідно спадкування належного їй майна можливо за законом. Вказує, що статтею 1258 Цивільного кодексу України регламентовано, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У свою чергу в силу статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Позивачка є двоюрідною внучкою Померлої, що підтверджено письмовими доказами. У свою чергу причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки, безпосередньо дані (записи) про народження Померлої як в Тростянецькому ВДРАЦС так і в державному архіві Вінницької області відсутні, а тому Позивач, не може звернутися безпосередньо до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, крім того, її мати, яка мала ближчий ступінь споріднення із померлою та після відкриття спадщини була жива, повідомляла про вчинення юридично значимих дій для прийняття спадщини, у зв`язку із чим Позивачка мала помилкове переконання про наявність відкритої спадкової справи після смерті двоюрідної баби та не зверталась до нотаріуса із відповідною заявою. На підставі наведеного просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2024 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Ухвалою суду від 26 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки про які вказано в ухвалі суду в строк 10 днів з моменту отримання копії ухвали. 15 лютого 2024 року через систему "Електроний суд" від представника позивача [PERSON] адвоката Каленяка Е.А. надійшла заява про усунення недоліків до якої додано роз`яснення приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Дорошенко Н.І. з якої, серед іншого, вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року було відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Піщанської селищної ради Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та надання додаткового строку для прийняття спадщини, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 18 березня 2024 року витребувано удержавного нотаріуса Чечельницької державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стецюка С.П. належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Луги Чечельницького району Вінницької області, та Витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Луги Чечельницького району Вінницької області. 10 квітня 2024 року на адресу суду від державного нотаріуса Чечельницької державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стецюка С.П. надійшли інформаційні довідки із спадкового реєстру №76380453 та 76380430 про відсутність заведеної спадкової справи, заповіту, спадкового договору після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Піщанською селищною радою Вінницької області позову [PERSON] до Піщанської селищної ради Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та надання додаткового строку для прийняття спадщини, закрито підготовче провадження по даній цивільній справі, та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Каленяк Е.А. в судове засідання 26 серпня 2024 року не з`явились, проте 26 серпня 2024 року від представника позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення по спраі в яких міститься клопотання про розгляд справи без їхньої з позивачем участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач Піщанська селищна рада Вінницької області в судове засідання 26 серпня 2024 року повноважного представника не направив, проте в матеріалах спраи містяться клопотання селищного голови [PERSON] про розгляд справи без участі представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, суд, вважає за можливе, здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом встановлено, що [INFO] в с. Луги Чечельницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 26 серпня 2008 року виконкомом Лузької сільської ради Чечельницького району Вінницької області (а.с.15) Згідно довідки виконкому Лузької сільської ради № 539 від 21 вересня 2018 року, вбачається, що останнім зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , [INFO] було [ADDRESS] (а.с.18) Згідно довідки виконкому Лузької сільської ради № 485 від 24 вересня 2019 року, вбачається, що останнім зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , [INFO] було [ADDRESS] (а.с.19) З довідки виконкому Лузької сільської ради № 538 від 21 вересня 2018 року, слідує, що [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Луги Чечельницького району Вінницької області (а.с.18) З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 481258, виданого Піщанською районною державною адміністрацією 15 серпня 2008 року, слідує, що [PERSON] , яка проживає в с. Луги Чечельницького району Вінницької області на підставі розпорядження Піщанської РДА № 331 від 24.11.2006 року є власником земельної ділянки площею 2,8018 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Чорноминської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17). Також з наданих суду матеріалів судом встановлено, що [PERSON] до одруження з [PERSON] [INFO] мала дошлюбне прізвище " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 1980 року Чорноминською сільською радою Піщанського району Вінницької області (а.с.16) Позивач [PERSON] до одруження з [PERSON] мала дошлюбне прізвище " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.8) З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.7) З копії свідоцтва про одруження матері позивача [PERSON] вбачається що її дошлюбне прізвище було [PERSON] . З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її батьками були [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9) З копії свідоцтва про одруження [PERSON] вбачається що її дошлюбне прізвище було [PERSON] . (а.с. 13) З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її батьками були [PERSON] та [PERSON] . (а.с.12) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] померла [INFO] в с.Луги Чечельницького району Вінницької області. (а.с.14) Таким чином документально підтверджено, що бабою позивача [PERSON] була [PERSON] , дошлюбне прізвище якої було [PERSON] , та батьками якої були [PERSON] та [PERSON] . Однак документально не підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] тобто що баба позивача та спадкодавиця були рідними сестрами. Відповідно до копії листа Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області № 868-28.13-35 від 07.11.2023 року в архіві відділу РАЦС та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян факт державної реєстрації народження відносно [PERSON] , [INFO] відсутній. Книги державної реєстрації актів про народження за 1918 рік по с.Луги (с. Ст.Луги) Чечельницького району Вінницької області не збереглись. (а.с.20) Відповідно до копії листа Державного архіву Вінницької області № 08-2464/7 від 27 жовтня 2023 року метричних книг по Свято-Покровській церкві с.Старо-Луги Ольгопільського повіту Подільської губернії в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим неможливо надати довідку про народження [PERSON] . Допитані в судовому засіданні 03 червня 2024 року свідки [PERSON] та [PERSON] вказали що баба позивача [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, [PERSON] жила в с. Рогізка та після смерті її чоловіка, внуки забрали її до себе в с.Луги, де вона жила разом з свою сестрою [PERSON] , а матір позивача [PERSON] доглядала їх обох, поховані вони в с. Луги. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Досліджені судом докази у їх сукупності та їх оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] доведеним, та враховуючи неможливість довести родинні стосунки позивача з її двоюрідною бабою в позасудовому порядку, а встановлення факту родинних відносин для заявниці має юридичне значення, оскільки необхідно для оформлення спадщини, встановлення факту родинних відносин, відповідатиме інтересам заявниці, забезпечить реалізацію її законних прав, а тому суд дійшов до переконання, що вимоги в цій частині слід задовольнити та встановити факт, що [PERSON] є внучатою племінницею (двоюрідною онукою) [PERSON] . 05 лютого 2024 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Дорошенко Н.І. було надано роз`яснення [PERSON] , в якому зазначено про відсутність підстав для відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки заявницею пропущено строки на прийняття спадщини та не підтверджено родинні відносини із спадкодавицею (а.с.32). У зв`язку з цим позивач звернулась до суду із вказаним позовом та вимогу визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини обгрунтовує тим, що причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки, безпосередньо дані (записи) про народження Померлої як в Тростянецькому ВДРАЦС так і в державному архіві Вінницької області відсутні, а тому Позивач, не може звернутися безпосередньо до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, крім того, її мати, яка мала ближчий ступінь споріднення із померлою та після відкриття спадщини була жива, повідомляла про вчинення юридично значимих дій для прийняття спадщини, у зв`язку із чим Позивачка мала помилкове переконання про наявність відкритої спадкової справи після смерті двоюрідної баби та не зверталась до нотаріуса із відповідною заявою. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року по справі № 361/1953/18 (провадження № 61-16095св19) зазначено, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини безпосередньо стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язки спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням. На виконання вимог ухвали суду від 18 березня 2024 року державним нотаріусом Чечельницької державної нотаріальної контори Стецюком С.П. надано повідомлення, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. (а.с. 67) Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно статті 1258 спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. У відповідності до приписів ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6 486цс15 зроблено правовий висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічна правова позицію висловив Верховний Суд у постанові від 30.06.2020 у справі № 431/5782/17 (провадження № 61-43817св18). Також судом враховується правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 провадження № 61-14038св20, згідно до якої Верховний Суд наголосив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними не переробними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на час вчинення цих дій. До поважних причин та об`єктивних і непереборних труднощів при вирішенні питання про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не відносяться: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 06 лютого 2018 року у справі 180/1163/16-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 286/27/18, від 07 лютого 2020 року у справі № 431/1160/18-ц, від 02 вересня 2020 року у справі № 761/10023/13-ц. Враховуючи, що відсутність документального підтвердження родинних зв`язків, що потребує фстановлення відповідного факту, та невизначеність між позивачем та її матір`ю - хто з них буде приймати спадщину, не можуть бути розцінені судом як поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини, що об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та не наведення інших обставин які були об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця [PERSON] вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку що в задоволені позову в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141, ч. 7 ст. 294 ЦПК України та покладає судові витрати по справі на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed