Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказав, що він з 07.06.2014 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2018 у справі №211/4640/17 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Шлюбні відносини між сторонами повністю було припинено з 10.08.2017 і з цього часу дитина постійно мешкає з позивачем [PERSON] . З самого народження відповідач не цікавилася життям дитини та її вихованням, турботою про неї, так як виявилася не готовою до сімейного життя і материнства, а замість догляду за дитиною та її виховання, вона прагнула весело та активно проводити час у різних молодіжних закладах, у тому числі й в нічний час, вела аморальний спосіб життя та навіть допускала вживання наркотиків, заводила легковажні стосунки з різними чоловіками, залишала дитину саму чи на позивача і його родичів, ставилася до неї безвідповідально, що й змусило у подальшому позивача визначати місце проживання дитини через суд. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2018 у справі №211/4177/17 місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , визначено з батьком - [PERSON] . На підставі судового наказу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2017 у справі №211/5265/17 з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до повноліття, було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача. Втім, з 25.03.2021 жодних аліментних платежів вона не здійснила. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідача, як матері, на думку позивача, принижує гідність дитини, негативно впливає на її самоусвідомлення, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору, бо без дозволу такої матері дитина до досягнення повноліття, наприклад, не може набути у власність майно та інше. Тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно їхнього малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 20 травня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, зобов`язано службу у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 18 липня 2024 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до розгляду. Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, не повідомила причини неявки, відзиву не подала. Представник виконавчого комітету Довгинцівської в місті ради (як орган опіки та піклування) звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Вирішуючи даний позов, суд згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Судом встановлено, що з 07 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року у справі №211/4640/17 був розірваний, рішення не оскаржене, набрало законної сили 22 червня 2023 року (а.с. 11 - копія свідоцтва про шлюб, а.с. 13 - копія рішення суду). Сторони є батьками малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року у справі №211/4177/17 місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , визначено з батьком - [PERSON] (а.с. 14, 15 - копія рішення). [PERSON] та малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , мати дитини за вказаною адресою не проживає (а.с. 16 - копія витягу, а.с. 17 - копія інформаційної довідки, а.с. 22 - копія акту). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 24 листопада 1982 року, житловий будинок з господарськими спорудами належить на праві власності батькові позивача - [PERSON] (а.с. 18-21). Судовим наказом, виданим Довгинцівським районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 23 листопада 2017 року у справі №211/5265/17 з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до повноліття, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача (а.с. 26, 27). У подальшому судовий наказ було передано позивачем на виконання до виконавчої служби (а.с. 29 - копія постанови). Станом на 01 травня 2024 року наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 145 181,92 грн. (а.с. 30 - копія інформаційної довідки). Згідно із наявними у матеріалах справи доказами вихованням дитини займається батько, мати не бере участі у вихованні доньки (а.с. 23 - копія довідки з КЗДО (Ясла-садок) №92 КМР від 15.05.2024 за №26, а.с. 24 - копія довідки з КЗСМО «Художня школа №1 ім. О. Васякіна» КМР від 0.05.2024 за №15, а.с. 25 - копія характеристики учениці 2-А класу КГ №87 КМР [PERSON] від 03.05.2024). Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За положеннями ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно із ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконкомом Довгинцівської районної в місті ради (як органом опіки та піклування) надано висновок від 17.07.2024 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 61, 62). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу України. При вирішенні питання щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , суд враховує їх характер, який з огляду на надані до матеріалів позовної заяви документи, свідчать про відсутність підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків. Також суд бере до уваги висновок виконкому щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітньої доньки. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до прохальної частини позову, позивач просить судові витрати віднести за його рахунок.

Outcome: approved