Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду з відповідною заявою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що Заявник є дочкою [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , а також відомостями витягу з ДРАЦС від 07.08.2024 р. щодо зміни прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] », при укладенні шлюбу 17.07.1999 листопада, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] про зміну прізвища [PERSON] на « [PERSON] » при укладенні шлюбу 09.08.2019 р. Батько заявниці - [PERSON] був зареєстрований в м. Луганськ, що стверджується відомостями його паспорту. У зв`язку з окупацією міста Луганська [PERSON] залишився в окупації. [INFO] [PERSON] помер, про що Жовтневим відділом запису актів громадянського стану м. Луганська департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції ЛНР 22.05.2024 р. складено актовий запис про смерть та виданого свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , копія якого додається. На підтвердження смерті та поховання [PERSON] надається фото світлини з місця його захоронення, зокрема фото могили з табличкою, яка містить дані про його прізвище ім`я та по батькові, а також дати народження та смерті. Заявник звернулась до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з заявою про проведення державної реєстрації смерті [PERSON] , однак отримала від заінтересованої особи відмову у проведенні державної реєстрації смерті від 06.08.2024 року № 30.23-66, у зв`язку з ненаданням документа, форма якого визначена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Представник заявника в судове засідання не з`явилася, просила справу слухати без її участі. Заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник є дочкою [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , а також відомостями витягу з ДРАЦС від 07.08.2024 р. щодо зміни прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] », при укладенні шлюбу 17.07.1999 листопада, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] про зміну прізвища з [PERSON] на « [PERSON] » при укладенні шлюбу 09.08.2019 р. Батько заявниці - [PERSON] був зареєстрований в м. Луганськ, що стверджується відомостями його паспорту. У зв`язку з окупацією міста Луганська [PERSON] залишився в окупації. [INFO] [PERSON] помер, про що Жовтневим відділом запису актів громадянського стану м. Луганська департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції ЛНР 22.05.2024 р. складено актовий запис про смерть та виданого свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Заявник звернулась до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з заявою про проведення державної реєстрації смерті [PERSON] , однак отримала від заінтересованої особи відмову у проведенні державної реєстрації смерті від 06.08.2024 року № 30.23-66, у зв`язку з ненаданням документа, форма якого визначена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), практика якого відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права, дійшов висновку у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. У відповідності до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Як вбачається зі змісту наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» органи державної влади в місті Горлівка Донецької області, включаючи і відділ реєстрації актів цивільного стану тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства. Тобто, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (ч. 1 ст. 17 Закону). Як вбачається зі змісту наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» органи державної влади в Луганській області, включаючи і відділ реєстрації актів цивільного стану тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства. Тобто, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (ч. 1 ст. 17 Закону). Відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За правилами статтей 1,9,17,18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до частини другої статті 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до частини четвертої вказаної норми ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України незалежно. На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті встановленим.

Outcome: approved