Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Попов В.Ю. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування», в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 148592,43грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00грн.; стягнути солідарно з [PERSON] , ПрАТ «СК «Альфа страхування» на користь позивача судові витрати, які складаються з розміру сплаченого судового збору у розмірі 1635,93грн., а також витрати на професійну правничу допомогу, що становить 15000,00грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.12.2022 о 13 год. 30 хв. в м. Харкові, окружна дорога, в районі, буд. 1, майдан [PERSON] , водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Toyota Rav 4 д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого останній здійснив наїзд на транспортний засіб Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] з подальшим перекиданням. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. [PERSON] укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів з ПрАТ «СК «Альфа страхування». Позивачем за власні кошти було здійснено ремонт транспортного засобу Volkswagen Golf державний номерний знак [NUMBER] , вартість якого склала 201 003,00 грн. ПрАТ «СК «Альфа страхування» електронним листом від 23.01.2023 року вих. №2619.609.22.01-000262.01 проінформовано позивача про те, що ПрАТ «СК «Альфа страхування» було розглянуто матеріали справи №2619.609.22.01 щодо пошкодження в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2022р. транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , та прийнято рішення про проведення виплати страхового відшкодування у розмірі 52 410,57 грн. (П`ятдесят дві тисячі чотириста десять гривень 57 копійок), з урахуванням коефіцієнту зносу на замінні складові, за вирахуванням франшизи у розмірі 0,00грн.. Просить стягнути з [PERSON] на користь позивача різницю суми матеріальної шкоди та страхового відшкодування, а саме: 201 003,00 грн. 52 410,57 грн. = 148 592,43 грн.. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що автомобіль використовувався не лише для задоволення власних потреб позивача, але й для потреб, пов`язаних із вихованням дітей та роботою позивача. Внаслідок позбавлення можливості вільно користуватись своїм транспортним засобом у позивача змінився усталений спосіб і режим життя. Позивач оцінює моральну шкоду, яка йому була завдана, у розмірі 5000,00 грн. та просить суд стягнути її на свою користь. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Від представника відповідача [PERSON] \~- адвоката Мельниченко Є.О. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якій представник зазначає, що відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, оскільки не є в даному випадку належним відповідачем. Також зазначає, що згідно з договором про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності, укладеним між [PERSON] та ПрАТ «СК «Альфа страхування», ліміт страхової суми складає 130 000,00 грн., крім того, [PERSON] з ПрАТ «СК «Альфа страхування» було укладено додаткову угоду, яка збільшувала страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну ще на 130\~000,00 грн., що значно вище нарахованої позивачем суми збитків у розмірі 201 003,00 грн. Натомість, ПрАТ «СК «Альфа страхування», підраховуючи збитки від ДТП, нарахувала 52 410,57 грн., що також не перевищує ліміт страхової суми. Від представника позивача [PERSON] \~адвоката Попова В.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що доводи представника відповідача [PERSON] - [PERSON] не спростовують аргументи, викладені в позовній заяві, щодо належного відповідача. Також, представник відповідача зазначає, що якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує розмір страхового відшкодування, то із останнього, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням. В судовому засіданні представник позивача адвокат Попов В.Ю. підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх. Представник відповідача адвокат Мельниченко Є.О. заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду пояснення, аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача ПрАТ «СК «Альфа страхування» в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позову не надав. В заяві від 10.11.2023 року представник ПрАТ «СК «Альфа страхування» заперечував проти задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини другої\~статті 1187 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як встановлено під час судового розгляду, 09.12.2022 о 13 год. 30 хв. в м. Харкові, окружна дорога, в районі, буд. 1, майдан [PERSON] , водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Toyota Rav 4 д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого останній здійснив наїзд на транспортний засіб Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] з подальшим перекиданням. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 року [PERSON] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~статтею 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. (справа №642/1969/22, суддя Бородіна О. В.). Постановою Харківського апеляційного суду від 21.03.2023 року постанова Ленінського районного суду від 24.01.2023 року залишена без змін. Відповідно до частини 6\~статті 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував провину відповідача у скоєному ДТП та надав суду копію Висновку експертного дослідження № ЕД-19/121-23/16172-ІТ від 16.08.2023 року, виконаного Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС, в якому зазначено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Transporter T5» р.н. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1, 12.4 та 12.9 б) ПДР. Технічна можливість запобігання даної ДТП діями водія автомобіля Toyota RAV-4 р.н. [NUMBER] [PERSON] , не визначалась. Технічна можливість запобігання даної події для водія автомобіля «Volkswagen Transporter T5» р.н. [NUMBER] [PERSON] визначалась виконанням вимог п. 10.1 ПДР, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В діях водія автомобіля Toyota RAV-4 р.н. [NUMBER] [PERSON] немає невідповідностей вимогам ПДР які перебували б у причинному зв`язку з виникненням події ДТП. Дії водія автомобіля «Volkswagen Transporter T5» р.н. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, і з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою. Аналізуючи наданий відповідачем висновок, суд зазначає, що експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність. Крім того, висновок був зроблений після ухвалення постанови Харківського апеляційного суду. На час розгляду справи в суді дана постанова у справі № 642/1969/22 є чинною, залишена в силі постановою Харківського апеляційного суду, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася [INFO] . Отже, з огляду на викладене\~та відповідно до положення статті 82\~Цивільного процесуального\~кодексу України, суд не\~піддає сумніву\~та доказуванню\~обставини, встановлені постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 року, та вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями відповідача [PERSON] , водія транспортного засобу «Toyota Rav 4», державний номерний знак [NUMBER] , заподіяно шкоди транспортному засобу «Volkswagen Golf», державний номерний знак [NUMBER] , та існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і така шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Так, належними та допустимими доказами підтверджено здійснення позивачем фактичних витрат, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобіля. Згідно з копією акту здачі-приймання виконаних робіт від 06.07.2023 року сума фактичних збитків у розмірі вартості ремонту транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номерний знак [NUMBER] , склала 201 003,00 грн., яка була сплачена позивачем [PERSON] в повному обсязі. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Альфа страхування» електронним листом від 23.01.2023 року вих №2619.609.22.01-000262.01 проінформовано позивача про те, що ПрАТ «СК «Альфа страхування» було розглянуто матеріали справи №2619.609.22.01 щодо пошкодження в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2022р. транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , та прийнято рішення про проведення виплати страхового відшкодування у розмірі 52 410,57 грн. Позивачем зазначену виплату отримано. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ПрАТ «СК «Альфа страхування» визнана подія, яка сталася внаслідок ДТП, страховим випадком та позивачу виплачена сума страхового відшкодування. Згідно з ч. 1, 2, 5ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналогічна норма зазначена у п. 3 ч. 1\~ст. 998 ЦК України. Відповідно до п.п. 36.1, 36.2\~ст. 36 Закону № 1961-IV\~страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved