Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі39216,93грн, відповідно до кредитного договору від 14.03.2019 №2001260578601. Також 27.11.2020 між сторонами було укладено Кредитний договір №1001749558001, відповідно до якого відповідачу надано кредитні коштив розмірі 95000,00грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем, відповідно до договорів, виконав у повному обсязі. Однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитними договорами та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 01.01.2024 має заборгованість по Кредитному договору № 2001260578601 в загальному розмірі 61584,63грн, з яких: - 39216,93грн заборгованість за кредитом; - 22367,70грн заборгованість за процентами; - 0,00грн заборгованість за комісією. Заборгованість за Кредитним договором № 1001749558001 становить 69854,33грн, з яких: - 47159,43грн заборгованість за кредитом; - 8,9грн заборгованість за процентами; 22686,00 заборгованість за комісією. 05.03.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 14.08.2024 до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що він не погоджується з позовними вимогами. Вказує, що позивач долучив до позову укладені з ним Кредитні договори, проте фактично долучив в якості доказів «Заяву №2001260578601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 14.03.2019 та «Заяву №1001749558001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 27.11.2020». Про те, матеріали справи не містять відомостей, яке рішення було прийняте Банком за розглядом Заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб: чи був відкритий на ім`я відповідача поточний рахунок у гривнях, чи була видана відповідачу кредитна картка, який тип виданої кредитної картки, яких розмір кредитного ліміту та строк його дії були узгоджені Банком. Зазначає, що за умовами Заяви №1001749558001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 27.11.2020 встановлено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 1,99%. Відтак Банком у пункті 4 Заяви, встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». У своєму відзиві відповідач зазначає, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору. Відповідач звертає увагу, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. А з наданої позивачем виписки про рух коштів також неможливо встановити розмір Кредитного ліміту, чи надавався він взагалі і в якому розмірі, чи відбувалось збільшення Кредитного ліміту у дати, зазначені в довідці про збільшення кредитного ліміту. В той же час, АТ «ПУМБ» не надано суду докази оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, щоб в сукупності із заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. На підставі вищенаведеного просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 19.08.2024 до суду від АТ "Перший Український Міжнародний Банк", надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що відповідач, підписанням Заяв на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, беззастережно підтвердив, що він приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування, яка розміщена на сайті pumb.ua, в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті договору комплексного банківського обслуговування так і послуг, що можуть бути надані в процес обслуговування. Підписанням Заяв відповідач власноручно підтвердив, що ознайомився і погоджується із договором комплексного банківського обслуговування. Протягом дії договору відповідач користувався кредитними коштами - неодноразово здійснював операції покупки через POS-термінал, отримував готівкові кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, яка додавалася до позовної заяви. Відповідач не звертався до Банку в порядку, визначеному вищевказаним п.4.1.5. договору комплексного банківського обслуговування, та не висловлював свою незгоду зі збільшенням йому кредитного ліміту. Вказують, що Виписка по рахунках банка є належним та допустим доказом, щодо надання Банком кредитних коштів клієнту, отримання і використанням таких кошів клієнтом, нарахування банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором. Вказують, що кредит був наданий відповідачу, а договір укладений шляхом підписання Заяви, яка містить усі суттєві умові, притаманні кредитному договору, згідно законодавства України. Окрім того, відповідач, поряд із Заявою, підписав «Паспорт споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту був підписаний до моменту підписання відповідачем Заяви, метою підписання якого було ознайомлення відповідача з детальними умовами кредитування. Паспорт споживчого кредиту був наданий відповідачу на ознайомлення і підписання на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначають, що з огляду на виконані Банком послуги, надання яких підтверджується серед іншого і випискою по рахунку щодо зарахування коштів на рахунок відповідача, списання коштів з рахунку для погашення заборгованості, нарахування відсотків та інших платежів тощо, умова про встановлення комісії за такі послуги не є нікчемною чи такою, що суперечить вимогам законодавства, оскільки за змістом постанови Верховного Суду так і ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» перелічені операції не є послугами, що надаються безоплатно, а відтак, і позовні вимоги не підлягають задоволенню. Інформування клієнта про розмір та дату платежу, про залишок заборгованості не є послугами з розрахунково - касового обслуговування чи послугами з зарахування, нарахування та перерахування грошових коштів, а відтак, останні можуть надаватись за плату - комісію, на підставі домовленості сторін договору. З огляду на викладене, вказують, що відзив відповідача є безпідставним та необґрунтованим, а доводи, зазначені за його змістом, такими, що не заслуговують на увагу суду. 20.08.2024 до суду від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначено, що позивач не надав належних, допустимих, достовірних й достатніх доказів, які б підтвердили, що відповідач при складанні заяви ознайомився з будь-якими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та відповідними тарифами. Вказує, що до позовної заяви позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, розумів саме ті тарифи обслуговування будь-яких кредитних карт і Умов та правил надання банківських послуг у цьому Банку, що надано позивачем до позову. Зазначає, що умови договору комплексного банківського обслуговування не містять його підпису. Звертає увагу, що відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, слід дійти висновку, що положення пункту 4 Заяви №1001749558001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 27.11.2020 між відповідачем та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемним. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за комісією за «кредитним договором», задоволенню не підлягають. Згідно Розрахунку суми заборгованості відповідача по комісії за Кредитним договором № 1001749558001 від 27.11.2020, станом на 01.01.2024 (включно), який наданий позивачем, відповідач здійснював погашення комісій у період з 27.12.2020 по 27.11.2021 (включно): 12 (дванадцять) платежів в розмірі 1890,50грн кожен на загальну суму 22686,00 гривень. В той же час, позивач зазначає про наявність заборгованість по комісії - 22686,00 гривень. Оскільки умова щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, а така заборгованість стягненню з відповідача не підлягає, слід відмовити позивачу у стягненні з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 22686,00грн, а сплачену відповідачем комісію у розмірі 22686,00 гривень зарахувати як погашення суми кредиту (тіла). Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору від 27.11.2020 №1001749558001 - 69854,33грн, з яких: 47159,43грн - заборгованість за кредитом; 8,90грн - заборгованість процентами; 22686,00грн - заборгованість за комісією, підлягають зменшенню на суму 45372,00грн (22686,00грн сплаченої та 22686,00грн нарахованої комісії). На підставі наведеного просить відмовити в задоволенні позову. Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" в судове засідання призначене на 21.08.2024 свого представника до суд не направив. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. [PERSON] в судове засідання призначене на 21.08.2024 не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. У задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 14.03.2019 [PERSON] підписав Заяву № 2001260578601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням цієї заяви відповідач підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті Договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування. Відповідно до Заяви № 2001260578601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на ім`я відповідача було відкрито поточний рахунок у гривнях та надано кредитну картку із встановленим лімітом 15000,00грн. Згідно із Паспорту споживчого кредиту сума кредитного ліміту становить 15000,00грн, строк кредитування на 12 місяців, стандартна процентна ставка 47,88% річних. Орієнтовна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 12755,58грн. Також судом установлено, що 27.11.2020 [PERSON] підписав Заяву №1001749558001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням цієї заяви відповідач підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті Договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування. Відповідно до Заяви № 1001749558001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, відповідачу було надано споживчий кредит на загальні споживчі цілі в розмірі 95000,00грн, строком на 24 місяці з процентною ставкою в розмірі 0,01% річних із встановленим розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,99%. Згідно із Паспорту споживчого кредиту, орієнтовна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 140381,77грн. Реальна річна процента ставка 49,3433% річних. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Частина першої статті 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору. Стаття 639 ЦК України регламентує, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорі не вимагається. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати форму у вигляді заяви та укладений в такий формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді та відповідає формі та ознакам кредитного договору. Судом установлено, що відповідно до Кредитних договорів позивач зобов`язуються надати кредит у розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно із Кредитними договорами, клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитами в порядку та на умовах визначених Договорами. З матеріалів справи вбачається, що АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договорами виконав у повному обсязі - надавши відповідачу кредитні кошти в обумовленому розмірі. Однак відповідач свої зобов`язання за Договорами не виконав, в наслідок чого за ним обліковується прострочена заборгованість за Договором № 2001260578601 в розмірі 61584,63грн, та за Договором №1001749558001 в розмірі69854,33грн. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені умовами Договорів, то прострочена заборгованість за Договором №2001260578601 становить 61584,63грн, а за Договором №1001749558001 становить 69854,33грн. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками заборгованості. Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований, суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості які б свою чергу мали противагу розрахункам позивача. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання вимог договору. Крім того, у Постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц, №61-43538св18) зазначається, що твердження заявника про те, що позивач не надав доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Отже, доказів, які б спростовували правильність наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконала в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачку.

Outcome: approved