Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.05.2016 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки з відповідачем зіпсувалися через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини. Позивач вважає, що шлюб існує тільки формально, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому бажає його розірвати. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 18.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзив не подав. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між сторонами зареєстрований 14.05.2016 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №161 (а.с.3). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.09.2016 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.12.2019 року). Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням думки позивача їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». Судові витрати по справі в розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved