Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 23.05.2024 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2000.00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування позову зазначає, що з 2010 року по березень 2024 року позивач та відповідач перебували в стосунках та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у будинку відповідача. За час перебування в стосунках у них народилося двоє дітей. Діти на даний час проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, в додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дітей участі не приймає. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду, копії позовної заяви та судової повістки за адресою реєстрації, які згідно поштового повідомлення отримав особисто. Однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`явив, а тому враховуючи ч. 8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 17.06.2024 року відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. У суді встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 11.01.2017 року, виданого виконкомом Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 11.01.2017 року зроблено відповідний актовий запис за № 01. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 20.03.2013 року, виданого виконкомом Озірнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 20.03.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 4. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 100 від 09.04.2024 року, виданої Озірнянським старостинським округом Водяницької сільської ради, встановлено, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Вказане також підтверджується довідкою від 05.04.2024 року №111 (а.с.5). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі у розмірі 4000.00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 23.05.2024 року і до повноліття дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дітей у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000.00 грн., щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Також, суд враховує, що відповідачем не подано заперечення щодо саме такого розміру аліментів. Статтею 79 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211.20 грн. На підставі викладеного та ст. 180, 181, 183, 191 СК України,

Outcome: approved