Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним Іпотечний договір від 18 липня 2007 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». Вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 2007 року між [PERSON] (Іпотекодавець майновий Поручитель) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель), був укладений Іпотечний договір, предметом якого стала передача в іпотеку нерухомого майна квартиру [ADDRESS] під зобов`язання третьої особи [PERSON] (Боржник) повернути банку отриманий споживчий кредит за Договором №11184372000 від 18 липня 2007 року. Означений Іпотечний договір був укладений на підставі Договору поруки №127614 від 18 липня 2007 року між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанком». Пятигорик [PERSON] , донька [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі 27 листопада 2022 року. 11 червня 2012 року АКБ «УкрСиббанк» за договором факторингу №4 відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги по вищеозначеному Договору про надання споживчого кредиту №11184372000 від 18 липня 2007 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк», Договору поруки №127614 від 18 липня 2007 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанком», Іпотечного договору від 18 липня 2007 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанком». Оскільки за Договором споживчого кредиту виникла прострочена заборгованість, ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовною заявою до Боржника [PERSON] , Іпотекодавця Поручителя [PERSON] з вимогою про стягнення в солідарному порядку суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами та пені по простроченим платіжкам. 04 жовтня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси постановив рішення, яким стянув з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» повну суму заборгованості за Кредитним договором №11184372000 від 18.07.2007 року. В частині задоволення позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] , суд відмовив. Відмову в зазначених вимогах суд мотивував тим, що, окрім основного Договору кредиту між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , 16 лютого 2009 року було укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору, якою строк його дії продовжено на 10 років. Продовження в часі сплати відсотків за користування кредитом на протязі 10 років збільшило обсяг відповідальності Боржника за виконання грошових зобов`язань перед кредитором. Як внаслідок - збільшився також і обсяг відповідальності Поручителя. Як передбачає чинне цивільне законодавство, договір поруки припиняється в момент укладання між боржником і кредитором додаткової угоди внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, що знайшло своє підтвердження і в практиці Верховного Суду України. У зв`язку з тим, що банк відповідно до умов Договору кредиту збільшив процентну ставку за кредитом без згоди Поручителя у порушення Договору поруки, підстав для покладання відповідальності на останнього за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком немає, оскільки порука припинилася. \~ \~ \~ \~За змістом ч.1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. За положенням ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, суд встановив, що укладений між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Договір поруки від 18 липня 2007 року з порушенням закону є, фактично, нікчемним та припинив свою дію з моменту укладання додаткової угоди від 16 лютого 2009 року між Боржником та Кредитором за основним Договором споживчого кредиту. Іншими словами, суд звільнив [PERSON] від подальшого зобов`язання щодо поручительства за належне виконання Боржником [PERSON] Договору Кредиту перед ТОВ «НЕЙ- КОЛЕКТ». Недійсність Договору поруки № 127614 від 18 липня 2007 року укладеного між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанком» надало право матері позивачки заявити вимогу щодо застосування наслідків його недійсності - повернення у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка була предметом вищеозначеного Іпотечного договору від 18 липня 2007 року та на яку ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ», з порушенням законодавства звернув стягнення - перевів на себе право власності. 18 жовтня 2017 року мати позивачки [PERSON] , позивачка, [PERSON] , її чоловік [PERSON] та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, визнання права власності на нерухоме майно та вселення до житлового приміщення. В обгрунтування своїх вимог позивачі послалися на те, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» порушили п. п. 5.3, 5.3.1, 5.3.3 Іпотечного договору укладеного між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанком», право пласності за яким перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», безпідставно, в супереч умовам договору, без попереднього здійснення виконавчого напису нотаріуса та без додержання вимог частини 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей». Державний реєстратор формально прийняв рішення про реєстрацію права власності означеної спірної квартири на підставі застереження в Іпотечному договорі, не узяв до уваги, що означене рішення суперечить укладеному між сторонами Іпотечному договору та що це призвело до порушень прав позивачів. Оскільки, згідно з п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку встановлених законом, Малиновський районний суд дослідив матеріали справи, докази та всі обставини, пов`язані з Іпотечним договором від 18.07.2007 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк», постановив рішення від 29 травня 2018 року, яким частково задовольнив позовні вимоги, скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37338526, внесене 26.09.20017 року державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Івановим Ігорем Володимировичем (номер запису про право власності22591837), тим самим повернув квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] . Малиновський районний суд, поміж іншим, встановив, що не тільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень була здійснена з порушенням законодавства, але і з боку відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було порушення умов Іпотечного договору. Так, судом встановлено, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» порушив ч.1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням при задоволенні вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем при задоволенні вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором, або в будь який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Річ про те, що законодавством врегульовані можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки та визначені ч. З ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Так, сторони за Іпотечним договором, відповідно до п. 5.2 дійшли згоди про можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя або шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Сторони погодили, що добровільна передача предмета іпотеки у власність іпотекодержателя здійснюється в порядку, наведеному в п. 5.3.1. Іпотечного договору, який передбачає, що у випадку невиконання (або часткового виконання) Боржником своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за Кредитним договором та/або Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем, за цим Іпотечним договором, предмет іпотеки переходить у власність Іпотекодержателя. Також сторони у наведеному пункті Іпотечного договору передбачили, що вищевказана згода сторін є угодою про перехід права власності, яка набуває чинності, зазначеного в п. 5.3.3. Договору. Згідно п. 5.3.3. Іпотечного договору, у випадку невиконання (часткового виконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та цим Іпотечним договором, нотаріус на вимогу Іпотекодержателя здійснює виконавчий напис нотаріуса на цьому договорі, після чого Іпотекодержатель направляє повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмета іпотеки Іпотекодавцю та Боржнику. З моменту відправлення цього повідомлення та здійснення виконавчого напису Іпотекодержатель набуває права власності на предмет застави, а предмет іпотеки вважається переданим Іпотекодержателю. Таким чином, за умовами Іпотечного договору, право власності на предмет іпотеки виникає лише у певному випадку, а саме: за виконавчим написом нотаріуса та лише після невиконання Іпотекодавцем вимоги про добровільну передачу у власність Іпотекодержателю предмету іпотеки. Саме в цей момент набуває чинності угода сторін про перехід права власності, яка міститься в п. 5.3.1. Іпотечного договору («застереження про добровільну передачу»). В судовому засіданні відповідач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» визнав відсутність виконавчого напису нотаріуса. Також судом встановлений факт вірогідної фальсіфікаціі відповідачем ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» вжитих заходів та надсилання Іпотекодавцю та Боржнику вимоги щодо добровільної передачі у власність предмета іпотеки згідно умов Іпотечного договору. Іншими словами, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» зробило це таємно, приховало від Іпотекодавця [PERSON] звернення стягнення на предмет іпотеки - вищеозначену квартиру. Окрім цього, Малиновським районним судом встановлено, що слідчим відділом Малиновського відділу поліції в м. Одесі порушена кримінальна справа № 42017162020000072 за ознаками та фактом кримінального порушення прав потерпілих - позивачів за означеним вище позовом. Таким чином, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року, встановлений факт порушення відповідачем ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Іпотечного договору від 18 липня 2007 року, укладеного між [PERSON] (Іпотекодавець) та АКБ «УкрСиббанком» (Іпотекодержатель), порушення п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порушення ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України. Постановою Верховного Суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича , Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання незаконним та скасуванням рішення державного реєстратора, визнання права власності на нерухоме майно, залишено в силі. Після смерті [PERSON] , матері позивачки, право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до Пятигорик [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 серпня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2697. Позивач зазначає, що є заінтересованою особою, чиї права та законні інтереси порушені вказаним правочином - Іпотечним договором, який не відповідає чинному законодавству, істотним умовам, визначених ст. 638 ЦК України та внесений до реєстру заборони відчудження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 5326442 та до державного реєстру іпотек за реєстраційним номером обтяхенням 9043117. Звернулася до суду з позовом про визнання недійсним Іпотечного договору від 18 липня 2007 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанк» з підстав недотримання стороною, відповідачем ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» вимог, установлених договором, ч.1-3,5.6 ст. 203 ЦК України ( ст. 215 ЦК України), виконання умов договору було здійснено відповідачем в порушення вимог законодавства, що підтверджується вищеозначеними судовими рішеннями та не уможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи повідомлялася судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню,\~виходячи з наступного. Згідно ч.3, 4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»\~(потім Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»)\~та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11184372000, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 50000,0 доларів США, а [PERSON] зобов`язалась в порядку та умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі та в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов`язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки №127614. Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, відповідно умов договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору. Згідно п.2.1 вищезазначеного договору поруки «кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя». Також, п.2.1 вищезазначених договорів поруки роз`яснено, що під «згодою Поручителя» Сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору шляхом отримання його письмової згоди з такими змінами. 16 лютого 2009 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11184372000 від 18 липня 2007 року, згідно якої сторони домовились, що позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит, шляхом щомісячної сплати ануїтетичних платежів у розмірі 532,26 доларів США. День сплати ануїтетичного платежу «16» число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов`язаний сплатити ануїтетичний платіж. Кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 18 липня 2027 року. Згідно договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» відпустило ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» свої права вимоги договору про надання споживчого кредиту № 11184372000 від 18 липня 2007 року, тобто ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» за правом вимоги стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11184372000 від 18 липня 2007 року. Оскільки за Договором споживчого кредиту виникла прострочена заборгованість, ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовною заявою до Боржника [PERSON] , Іпотекодавця Поручителя [PERSON] з вимогою про стягнення в солідарному порядку суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами та пені по простроченим платіжкам. 04 жовтня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси постановив рішення, яким стянув з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» повну суму заборгованості за Кредитним договором №11184372000 від 18.07.2007 року. В частині задоволення позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] , суд відмовив. Відмову у зазначених вимогах суд мотивував тим, що укладений між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 18 липня 2007 року договір поруки припинив свою дію з укладенням між боржником та кредитором за основним зобов`язанням додаткової угоди, тобто [INFO] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі 27 листопада 2022 року. Пятигорик [PERSON] є донькою померлої. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Відповідно до\~ст. 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 Цивільного кодексу України\~передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. У зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної\~ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в\~договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком і тягне припинення поруки, (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року справа № 6-97 цс 13). Виходячи з чого, вбачається висновок, що укладений між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 18 липня 2007 року договір поруки припинив свою дію з укладенням між [PERSON] та кредитором за основним зобов`язанням додаткової угоди, тобто 16 лютого 2009 року.\~ Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до змісту частини 2\~статті 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved