Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

30.05.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до Яворівського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог вказує, що 18.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №103296369 на суму 5000,00 гривень. Згідно договору факторингу №10Т від 13.10.2021 року право грошової вимоги за вказаним договором перейшло Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідно до Реєстру прав вимоги до вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 22450,00 гривень. Договірні зобов`язання шодо повернення суми боргу не виконані боржником. Просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №103296369 від 18.07.2021 року у розмірі 22450,00 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривні та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 04.06.2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Старосамбірського районного суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2024 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П. Ухвалою судді від 11.07.2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 10 годину 45 хвилин 31.07.2024 року. Ухвалою суду від 31.07.2024 року судове засідання відкладено на 09 годину 00 хвилин 06.09.2024 року. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 15.07.2024 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] , в якій він просив розгляд справи провести без участі представника ТОВ «Діджи Фінанс», та у разі неявки відповідачки не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.80). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутності не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідачка повідомлялася про час та місце слухання справи належним чином, в тому числі і через оголошення на офіційному веб сайті (а.с.89, 92-94). Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причина неявки суду не відома. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.526, 527, 530,\~611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №103296369 на суму 5000,00 гривень. Договір укладено в електронній формі (а.с.9, 14-18). З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору відповідачка [PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе боргові зобов`язання. Згідно договору факторингу №10Т від 13.10.2021 року право грошової вимоги за вказаним договором перейшло Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с.42-44). Відповідно до Реєстру прав вимоги до вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором в сумі 22450,00 гривень (а.с.45). Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1\~ст.513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачкою заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог\~ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України\~встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог\~ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.ч. 2-4\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представником позивача поданий до суду договір про надання правничої допомоги №42649746 від 01.04.2024 року, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 01.04.2024 року до вказаного договору на суму 6000,00 гривень (а.с.24-26). Представником позивача подано суду опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з детальним описом витрат часу, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5\~ст. 137 ЦПК України\~за наявності клопотання іншої сторони. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19. З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відтак, вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved