Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що постановою від 14 лютого 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесеною [PERSON] , державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори за заявою, поданою 14 лютого 2023 року за №\~133/02-14/02-31 від імені [PERSON] , розглянувши матеріали спадкової справи № 378/2021 рік, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на: - земельну ділянку загальною площею 0,1128 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5027, та - земельну ділянку загальною площею 0,0072 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5026, з підстави не подання Позивачкою, нотаріусу документів, що підтверджують право власності Спадкодавця [PERSON] на 2 зазначені вище земельних ділянки, що були утворені внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером: 3222488205:03:004:0196, площею 0,1200 га, що належала на праві власності Спадкодавцю [PERSON] . У зв`язку із чим, позивач [PERSON] просила суд: - визнати право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0072 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5026; - визнати право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,1128 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5027; - відшкодувати з Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області на користь [PERSON] понесені судові витрати, щодо сплати судового збору у розмірі 6\~582,35 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року провадження у цивільній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 24 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , в якій вона просила при винесенні рішення у справі не покладати на відповідача обов`язку щодо відшкодування судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на день розгляду справи Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 77 років, про що було зроблено відповідний актовий запис № 963, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 вересня 2021 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~67143692 від 04 листопада 2021 року заведена спадкова справа №\~378/2021 після смерті [PERSON] . Згідно відповіді на запит №\~393 від 15 листопада 2021 року виданої старостою старостинського округу №4 Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області [PERSON] , [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04 лютого 2000 року до дня її смерті [INFO] . На день смерті [INFO] разом з нею проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] донька. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 2000 року №\~203, посвідченого Групою приватизації Управління справами Верховної Ради України, квартира [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. [PERSON] , помер [INFO] у віці 79 років, про що було зроблено відповідний актовий запис №\~22, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2015 року Виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~71470047 від 14 лютого 2023 року, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: 1/3 частина квартири, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., частка [ADDRESS] . Належність майна на праві власності спадкодавцю підтверджується: Витягом з державного реєстру №\~322790153 від 14 лютого 2023 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 лютого 2023 року, посвідченого державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Білінець О.П. та зареєстроване в реєстрі за №\~2-275. Крім того, згідно вказаного Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~71470047 від 14 лютого 2023 року спадкоємцем першої черги є позивач [PERSON] . Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] та підтверджується відповіддю КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської ради Київської області» від 14 грудня 2021 року №\~2339 на запит, за результатами технічної інвентаризації від 26 листопада 2021 року встановлено, що загальна площа квартири збільшилась на 4,5 кв.м. за рахунок уточнення площ попередніх розрахунків та зміни коефіцієнту розрахунку площі лоджії, що не вважається самочинним, та складає 54,7 кв.м. Житлова площа складає 27,1 кв.м. Відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯД №\~773762 від 09 жовтня 2007 року, [PERSON] на підставі рішення 8-ї сесії 5 скликання Шпитьківської сільської ради від 10 липня 2007 року є власником земельної ділянки площею 0,1200 га з кадастровим номером 3222488205:03:004:0196. Земельна ділянка розташована: Києво-Святошинський район, Шпитьківська сільська рада, с. Лісне; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~010732900324. Відповідно до заяви [PERSON] від 27 березня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Чемериською Н.В. та зареєстрованою в реєстрі за №\~603, [PERSON] просила змінити цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номер 3222488205:03:004:0196), площею 0,1200 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Шпитьківська сільська рада, с. Лісне, із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до заяви [PERSON] від 02 квітня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Чемериською Н.В. та зареєстрованою в реєстрі за №\~645, [PERSON] просила виготовити 2 (два) окремих Свідоцтва про право власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельні ділянки, а саме: на земельну ділянку площею 0,1128 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Шпитьківська сільська рада, село Лісне; на земельну ділянку загальною площею 0,0072 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Шпитьківська сільська рада, село Лісне, взамін Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №\~773762 виданого 09 жовтня 2007 року Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення VIII сесії V скликання Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 липня 2007 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 010732900324. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ-9902733622021 від 02 грудня 2021 року та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ-9902733462021 від 02 грудня 2021 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 06 квітня 2015 року; ДП «Київський інститут землеустрою», 29 грудня 2015 року Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області було здійснено поділ земельної ділянки площею 0,1200 га з кадастровим номером 3222488205:03:004:0196 та зареєстровано земельну ділянку загальною площею 0,0072 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5026 та земельну ділянку загальною площею 0,1128 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5027, відповідно. Так, постановою державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Ольгою Білінець про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14 лютого 2023 року №\~100/02-14/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на: земельну ділянку загальною площею 0,1128 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5027, та земельну ділянку загальною площею 0,0072 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5026, з підстави не подання спадкоємцем, нотаріусу документів, що підтверджують право власності Спадкодавця [PERSON] на 2 зазначені вище земельних ділянки, що були утворені внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером: 3222488205:03:004:0196, площею 0,1200 га, що належала на праві власності Спадкодавцю [PERSON] . Викладене свідчить про те, що у позивача існують перешкоди в оформленні у нотаріальному порядку права власності на спадкове майно, а саме на: земельну ділянку загальною площею 0,1128 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5027, та земельну ділянку загальною площею 0,0072 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, село Лісне, кадастровий номер 3222488205:03:004:5026. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Порядок та умови прийняття спадщини визначено нормами ст. 1268 ЦК України. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до гл.7 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянинові за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299\~ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, шляхом визнання прав. Відповідно до 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Як вбачається із відповіді на запит № 393 від 15 листопада 2021 року виданої старостою старостинського округу №4 Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області [PERSON] , на день смерті [PERSON] разом з нею постійно проживала та була зареєстрована [PERSON] , [INFO] донька, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується також відповідною відміткою в копії паспорта позивача, що міститься в матеріалах справи. Фактом прийняття спадщини спадкоємцями є проживання її разом з померлою з на день її смерті, що встановлено по відмітці про реєстрацію в особистому паспорті позивача. Однак право позивача не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Судом встановлено, що право власності спадкодавця [PERSON] підтверджується: Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 773762 від 09 жовтня 2007 року; заявою [PERSON] від 27 березня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Чемериською Н.В. та зареєстрованою в реєстрі за №\~603; заяви [PERSON] від 02 квітня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Чемериською Н.В. та зареєстрованою в реєстрі за №\~645; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9902733622021 від 02 грудня 2021 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9902733462021 від 02 грудня 2021 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 06 квітня 2015 року; ДП «Київський інститут землеустрою». Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Outcome: approved