Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 22.09.2012 р. вона взяла шлюб із відповідачем; подружжя є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що впродовж останніх двох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, оскільки вони різні люди, мають різні характери та погляди на життя, несумісні життєві цінності та пріоритети. Подружжя перестало вести спільне господарство з березня 2024 року, коли відповідач почав жити окремо від позивача та їхньої спільної дитини, та на цьому ґрунті між подружжям все частіше стали виникати конфліктні ситуації, а відносини поступово стали натягнутими та прохолодними. Подружжя все частіше не можемо прийти до згоди й знайти спільну мову, що привело до частих сварок. На переконання позивача, подальше збереження шлюбу неможливе. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач в окремо поданій заяві просила суд про розгляд справи у її відсутності, просила суд задовольнити позов. Відповідач в окремо поданій суду заяві просив суд про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, 22.09.2012 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем. Подружжя є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом. На переконання позивача, шлюб підлягає розірванню, адже сімейне життя не склалося. Відповідач позов визнав: у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що визнає позов та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). Суд, дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачають, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року). Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (подружжя має різні характери та погляди на життя, у них конфліктні ситуації, відсутнє взаєморозуміння), дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, не клопотав про надання строку для примирення подружжя тощо, у зв`язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у даній справі, позов визнав. Питання про\~розподіл судових\~витрат вирішено\~у відповідності\~до приписів\~ЦПК України\~(ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України):\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн., на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 484 грн. 48 коп.

Outcome: approved