Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

6\~березня 2024\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом,\~в якому\~просив припинити,\~починаючи з\~22.02.2024\~примусове стягнення\~з нього\~на користь\~ [PERSON] \~аліментів на\~утримання дитини\~на підставі\~судового наказу\~Куликівського районного\~суду 23.12.2021\~№ 737/843/24,\~та стягнути\~з відповідачки\~на його\~користь аліменти\~на утримання\~дитини [PERSON] ,\~2012\~року народження,\~в розмірі\~1/4\~частини від\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Позов мотивує\~тим,\~що сторони\~є батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Відповідно до\~судового наказу\~Куликівського районного\~суду Чернігівської\~області від\~23.12.2021\~у справі\~№ 737/843/21,\~з позивача\~стягнуто на\~користь відповідача\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі якого відкрито виконавче провадження №\~68282811. Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області у цивільній справі розмір аліментів зменшено до 1/6 частини заробітку (доходу)\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Вказує, що згідно з рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Куликівської селищної ради від 22.02.2024, дочка, внаслідок неналежного виконання відповідачкою батьківських обов`язків щодо неї була передана на проживання позивачу. Зазначає, що аліменти, які стягуються на користь позивача не витрачаються відповідачем на забезпечення потреб дитини, оскільки дочка з нею не проживає. 11.03.2024 ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи за загальними правилами позовного провадження з викликом сторін. Підготовче судове засідання призначене на 09.04.2024 було відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] 25.04.2024 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 02.05.2024 в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено. За клопотанням представника відповідача підготовче судове засідання призначене на 29.05.2024 та 24.06.2024 відкладено. 08.08.2024 підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд справи на 27 серпня 2024 року. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача та його представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач та його представник причини неявки до суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли. Справу розглянуто за відсутності сторін Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяви по суті справи, надані суду письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 17) Судовим наказом Куликівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2021 року (справа № 737/843/21, провадження № 2-н/737/737/112/23) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18). На підставі судового наказу 27.01.2022 відкрито виконавче провадження № 682828811 (а.с. 19). Рішенням Куликівського районного суду від 04.08.2022 зменшено розмір аліментів, який підлягає стягненню, згідно заочного рішення Куликівського районного суду у цивільній справі №2-603/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] до 1/6 частини заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.24). Постановою про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 09.03.2023 внесено зміни щодо розміру аліментів на підставі вказаного вище рішення (а.с.23). Відповідно до рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 46 від 28 лютого 2024 року визначено місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2024 (справа № 737/327/24, провадження № 2/737/158/24), яке набрало законної сили 15.08.2024 в позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини залишено без задоволення. В цій справі судом встановлено, що дитина [PERSON] , проживає разом з батьком [PERSON] позивачем в даній справі. Підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю судом не встановлено. Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За результатом системного аналізу вказаних приписів законодавства вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, а дитина разом з цим не проживає разом з нею та не перебуває на її утриманні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів, утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь позивача на утримання сина, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] , з якого стягуються аліменти на її утримання на користь матері дитини [PERSON] . Мати дитини, на користь якої стягуються аліменти, з дитиною не проживає. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком - позивачем по справі, та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Куликівського районного суду Чернігівської області від 23.12.2021. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою запобігання необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 06 березня 2024 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, а також того, що відповідач [PERSON] не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з неї аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки її до розгляду. Позивачем заявлено, що у зв`язку з розглядом справи позивачем були понесені судові витрати в сумі 15000 грн. на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Згідно положень ч.ч. 1 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: а саме договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. ВП ВС у цій справі сформульований правовий висновок, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, стороною позивача надано ордер на надання правової допомоги (а.с.8), договір про надання професійної правничої допомоги від 23.02.2024 укладеного між АО «РЯБІНІН, ПЕРЕВЕЗЄВ та ПАРТНЕРИ» та [PERSON] (а.с. 13), акт прийняття-передачі надання послуг судових витрат,(сум гонорару за надану правову допомогу за Договором про надання правової допомоги від 23.02.2024) (а.с.11). Разом з тим, з наданої суду квитанції до прибуткового касового ордера від 23.02.2024 року (а.с. 12) вбачається, що [PERSON] , сплатила 15000 грн. АО Рябінін, Переверзєв та партнери на підставі договору № б/н від 23.02.2024. Докази того, що саме позивач поніс витрати на правничу допомогу або уповноважив [PERSON] на сплату коштів на оплату договору суду не надані. Прибутковий касовий ордер, який наданий суду, не містить реквізити, які б беззаперечно свідчили, що позивачем були понесені реальні витрати на правничу допомогу, а тому підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу суд не вбачає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 00 коп. та на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 1211 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved