Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

[PERSON] 30.08.2023 року звернулася до Київського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська міська рада, про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але проживала за адресою: [ADDRESS] . Для оформлення спадщини після смерті тітки позивачка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області міністерства юстиції України Жосан Т.І., про те їй було повідомлено, про необхідність подачі документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та рекомендовано звернутись за вирішенням зазначеного питання в судовому порядку. Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 26.03.2004 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області 01.10.1976 року, актовий запис № 80 її прізвище ім`я та по батькові зазначено [PERSON] , [INFO] . У вказаному свідоцтві її батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області 06.01.1973 року, актовий запис № 1 від 06.01.1973 року шлюб було укладено між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса, [INFO] , її мати [PERSON] , померла [INFO] в віці 57 років, про що в Книзі реєстрації смертей 17 вересня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 8183. Позивачка зазначає, що в свідоцтві про її народження допущена помилка в написанні прізвища її та батьків. Згідно свідоцтва про народження матері заявниці [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Озерцівською сільською радою Жовтневого району Станіславської (Івано-Франківської) області 31.01.1950 року, батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно отриманого від компетентних органів Австрії легалізованого «Свідоцтва про шлюб» від 14.11.1996 року, зареєстровано шлюб між: « [PERSON] » (російська мова) та « [PERSON] » (російська мова). Шлюб зареєстровано: « [INFO] » (російська мова). В свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим бюро РАГС Станіславської (Івано-Франковської) області 01.10.1953 року зазначено, що « [PERSON] » (російська мова) народилася [INFO] . Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 10.01.2001 року [PERSON] , народилась [INFO] . Відповідно до довідки № 108 від 17.01.2022 року, виданої виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] дійсно провела поховання тітки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а/з№ 10332 від 12.10.2017 року. По день її смерті вони проживали сумісно, вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що виходячи з аналізу наявних документів, проглядається спільний родовід її та її тітки - [PERSON] , [INFO] , який має посилання від прізвища [PERSON] , а також проживання родичів на території однієї адміністративної одиниці в один період часу: 1950-ті роки (дата народження [PERSON] - [INFO] ; дата видачі свідоцтва про народження [PERSON] - [INFO] ) Жовтневий район Станіславської (Івано-Франківської) області, а в подальшому сумісне проживання за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22.04.2022 року у справі № 496/525/22, яку розглянуто в порядку окремого провадження її заяву, заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин було задоволено. Постановою Одеського апеляційного суду від 06.06.2023 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 квітня 2022 року скасовано, її заяву залишено без розгляду з підстав наявності спору про право, роз`яснено право на звернення до суду на загальних підставах. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила: - встановити факт родинних відносин між нею та її матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; - встановити факт родинних відносин між нею троюрідною племінницею та її тіткою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.1-6). Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С. від 31 серпня 2023 року матеріали справи направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Самбірського міськрайонного суду Львівської області (а.с.27-28). Ухвалою судді Самбірського міьскрайонного суду Львівської області Бікезіної О.В. від 12.10.2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків (а.с.34). Позивачка усунула недоліки зазначені в ухвалі судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2023 року протягом десяти днів з дня вручення їй копії цієї ухвали. Ухвалою судді Самбірського міьскрайонного суду Львівської області від 12.11.2023 року відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання; запропоновано відповідачам надати відзив на позовну заяву (а.с.46). Ухвалою суду від 09.02.2024 року задоволено клопотання представника третьої особи - Одеської міської ради, про участь у підготовчому засіданні в режимі відео конференції з Київським районним судом м. Одеси (а.с.73). Ухвалою суду від 14.02.2024 року закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в залі суду (а.с.80). Ухвалою суду від 21.02.2024 задоволено клопотання представника третьої особи - Одеської міської ради, про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції з Київським районним судом м. Одеси (а.с.82). Ухвалою суду від 22.08.2024 року задоволено клопотання [PERSON] : врахувуючи зміну прізвища позивачки з " [PERSON] " на " [PERSON] " прийнято уточнення позовної заяви в цій частині; вважати [PERSON] , [INFO] , позивачкою в цивільній справі № 947/27266/23. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання 22.08.2024 року учасники справи не з`явилися. При цьому, позивачка [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, на заявлених вимогах наполягала. Присутня в судовому засіданні 21.03.2024 року вона також наполягала на заявлених вимогах, посилаючись на ті обставини, що викладені в позовній заяві. Також повідомила, що за життя її тітка [PERSON] заповіт не складала. Спадщина відкрилася на квартиру в м. Одесі. Проживали вони разом з тіткою в с. Усатове Одеської області. Вона займалася її похованням. [PERSON] є її родичкою по лінії матері. Більш змістовно пояснити ступень та лінію спорідненості з [PERSON] позивачка не змогла. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 21.03.2024 року позовні вимоги визнала. Пояснила, що є троюрідною сестрою позивачки. [PERSON] була їх родичкою. Більш змістовно пояснити ступень та лінію спорідненості з [PERSON] не змогла. Пояснила, що на спадщину після смерті [PERSON] вона не претендувала. Представник третьої особи - Одеської міської ради [PERSON] в судовому засіданні 21.03.2024 року просила у позові відмовити. Також надала суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що позивачка плутається в датах смерті [PERSON] та в точній адресі об`єкту нерухомого майна. Чітко не може пояснити ступень спорідненості з померлою. Матеріали справи не містять доказів родинних відносин, а базуються лише на тому, що у нібито троюрідної тітки позивачки та бабусі позивачки тотожні прізвища та родина проживала в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці в один період часу. Вважає, що позивачкою не надано жодних доказів, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є належними відповідачами у справі, оскільки не надано доказів як родинних відносин між відповідачами та [PERSON] , так і їх прав на спадкове майно. Отже вважає, що позов подано до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні (а.с.142-144). Судові повістки, скеровані на адресу офіційної реєстрації відповідачки [PERSON] (а.с.25-26) поверталися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що учасники справи були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в м. Одеса Одеської області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області (а.с. 16). Відповідно до копії довідки № 108 від 17.01.2022 року, виданої виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] дійсно провела поховання тітки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а/з№ 10332 від 12.10.2017 року. По день її смерті вони проживали сумісно, вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). З приводу оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивачка 26.12.2017 року звернулась до нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини (а.с. 7). Листом №35/02-14 від 12.06.2018 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Жосан Т.І. відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю доказів родинних відносин із спадкодавцем (а.с. 7). Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 26.03.2004 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області 01.10.1976 року, актовий запис № 80 прізвище ім`я та по батькові позивачки зазначено [PERSON] , [INFO] . У вказаному свідоцтві її батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.8-9). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області 06.01.1973 року, актовий запис № 1 від 06.01.1973 року шлюб було укладено між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса, 17.09.2007 року, [PERSON] померла [INFO] в віці 57 років, про що в Книзі реєстрації смертей 17 вересня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 8183 (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Озерцівською сільською радою Жовтневого району Станіславської (Івано-Франківської) області 31.01.1950 року, батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12). Згідно отриманого від компетентних органів Австрії легалізованого «Свідоцтва про шлюб» від 14.11.1996 року, зареєстровано шлюб між: « [PERSON] » (російська мова) та « [PERSON] » (російська мова). Шлюб зареєстровано: « [INFO] » (російська мова) (а.с.13). В свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим бюро РАГС Станіславської (Івано-Франковської) області 01.10.1953 року зазначено, що [PERSON] » (російська мова) народилася [INFO] , батьками зазначені: мати - [PERSON] (російська мова) (а.с.14). Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 10.01.2001 року [PERSON] , народилась [INFO] (а.с.15). З постанови Одеського апеляційного суду від 06.06.2023 року у справі № 496/525/22 вбачається, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 квітня 2022 року була задоволена заява [PERSON] . Встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та її матір`ю [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] . Встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та її троюрідною тіткою [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] . Не погодившись з рішенням суду, Одеська міська рада, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким заяву [PERSON] залишити без розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги, Одеська міська рада зазначала, що суд повинен був до участі у розгляді даної справи залучити в якості заінтересованої особи Одеську міську раду, також апелянт зазначив, що судом розглянута справа в окремому провадженні, однак із наданої заяви вбачається спір про право. Даною постановою рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 квітня 2022 року у справі скасовано, заяву [PERSON] залишено без розгляду з підстав наявності спору про право, роз`яснено право на звернення до суду на загальних підставах (а.с.18-20). Під час розгляду справи 03 червня 2024 року позивачкою до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, враховуючи ті обставини, що вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дані обставини підтверджуються копією паспорта громадянки України № [NUMBER] , виданого 03.05.2024 року органом 5127 (а.с.106-107). Зазначені зміни внесені до Реєстру Усатівської територіальної громади Одеського району Одеської області та до Деоржавної податкової служби України (а.с.108-109). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен також визначитися з учасниками справи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України). Позивач - це особа, для захисту суб`єктивних прав, свобод чи інтересів якої порушена цивільна справа. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. З аналізу ст. 51 ЦПК України слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Відповідно до положень ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Як встановлено судом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] як до відповідача про встановлення факту родинних відносин. Позивачка у цій справі клопотань про заміну первісних відповідачів належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляла. Родинні відносини - це кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Разом із тим, зі змісту позовної заяви та поданих доказів, вбачається, що [PERSON] у позові не вказано і не підтверджено обставин за яких відповідачами по справі було порушено, невизнано чи оспорено її право чи законні інтереси з питання, яке є предметом розгляду по даній справі. В судовому засіданні позивачка та відповідачка [PERSON] не змогли змістовно пояснити ступень та лінію спорідненості зі [PERSON] . Матеріали справи не містять будь-яких посилань на родинні відносиниміж позивачкою та відповідачами. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. У постанові Верховного Суду від 09 січня 2023 року в справі № 402/586/17 зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. Позивачкою не заявлені будь-які вимоги до відповідачів, які б свідчили про наявність між ними спору про право, як не наведено обставин, які б свідчили про її порушення прав саме внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності відповідачів. За таких обставин, суд погоджується з думкою представника третьої особи - Одеської міської ради [PERSON] , що зазначені у позовній заяві вимоги до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин є такими, що подані до неналежних відповідачів. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Як свідчить постанова Одеського апеляційного суду від 06.06.2023 року у справі № 496/525/22 саме Одеська міська рада була ініціатором перегляду рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 квітня 2022 року, яким було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та її матір`ю [PERSON] та факт родинних відносин між [PERSON] та її троюрідною тіткою [PERSON] . Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд покликався на наявність спору про право. Метою звернення [PERSON] із позовом про встановлення факту родинних відносин є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої, саме тому спір підлягає розгляду в позовному провадженні. При цьому нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документального підтвердження родинних стосунків зі спадкодавцем. А за таких умов суд вважає, що належним відповідачем в даному випадку є Одеська міська рада. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку з пред`явленням позову до неналежних відповідачів. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при зверненні до суду був сплачений судовий збір, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд покладає понесені судові витрати на позивачку.

Outcome: dismissed