Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, просить стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в розмірі 17 512 гривень 28 копійок, які було стягнуто за виконавчим написом, вчиненим 19.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 4324, який Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 квітня 2024 року справа № 459/866/24 визнано таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~позову \~ вказав,\~що рішенням\~Червоноградського міського\~суду Львівської\~області від\~24\~квітня 2024\~року справа\~№ 459/866/24\~визнано таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис\~вчинений 19.01.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Баршацьким\~Ігорем Вікторовичем,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 4324,\~про стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~кредитним договором\~№1106619\~від 05.01.2020\~року на\~користь ТОВАРИСТВА\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-\~КАПІТАЛ"\~в розмірі\~28190,00\~грн.\~Рішення суду\~набрало законної\~сили 25\~травня 2024\~року.\~Ухвалою суду\~від 03\~червня 2024\~року виправлено\~описку у\~даному судовому\~рішенні.\~Приватний виконавець\~виконавчого округу\~Львівської області\~Меленчук Володимир\~Ігорович надав\~письмову відповідь\~19\~червня 2024\~року №\~9118\~на адвокатський\~запит,\~в якому\~зазначив,\~що в\~межах виконавчого\~провадження №\~64489256\~від 11.02.2021\~року,\~з виконання\~виконавчого напису\~№ 4324\~вчинений 19.01.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Баршацьким\~Ігорем Вікторовичем\~про стягнення\~з позивача\~на користь\~відповідача заборгованості\~в розмірі\~28190,00\~грн.\~було стягнуто\~з боржника\~кошти в\~сумі 22500,83\~грн.,\~з яких\~17\~512,28\~було перераховано\~на банківські\~реквізити стягувача\~(відповідача\~у даній\~справі)\~в якості\~заборгованості згідно\~виконавчого напису\~№ 4324\~від 19.01.2021.\~Кошти в\~сумі 2755,\~32\~грн.\~знаходяться на\~депозитному рахунку\~приватного виконавця,\~однак у\~зв`язку із\~тим,\~що виконавче\~провадження №\~64489256\~зупинене,\~вони будуть\~перераховані стягувачу\~після отримання\~копії судового\~рішення з відміткою про набрання ним законної сили. Ухвалою від 25.06.2024 відкрито провадження по справі без виклику сторін. Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати у їх відсутності. 29.07.2024 подав заяву, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 гривень, а також «Гонорар успіху» в розмірі 5000 гривень. Представник відповідача подав клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відповідності положень ст.247, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 квітня 2024 року справа № 459/866/24 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 19.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 4324, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1106619 від 05.01.2020 року на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" в розмірі 28190,00 грн (а.с. 14-16). Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович надав письмову відповідь 19 червня 2024 року № 9118 на адвокатський запит, в якому зазначив, що в межах виконавчого провадження № 64489256 від 11.02.2021 року, з виконання виконавчого напису № 4324 вчинений 19.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 28190,00 грн. було стягнуто з боржника кошти в сумі 22500,83 грн., з яких 17 512,28 було перераховано на банківські реквізити стягувача (відповідача у даній справі) в якості заборгованості згідно виконавчого напису № 4324 від 19.01.2021. Кошти в сумі 2755, 32 грн. знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця, однак у зв`язку із тим, що виконавче провадження № 64489256 зупинене, вони будуть перераховані стягувачу після отримання копії судового рішення з відміткою про набрання ним законної сили (а.с. 10). 20.06.2024 приватним виконавцем Меленчуком Володимиром Ігоровичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64489256 на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 12-13). Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович надав письмову відповідь 21 червня 2024 року № 9180 на адвокатський запит, в якому зазначив, про закінчення виконавчого провадження№64489256, а також те, що 20.06.2024 платіжною інструкцією №7885 було перераховано кошти в сумі 2755,32 грн на банківські реквізити позивача (а.с. 11). Згідно\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення\~статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3\~ст.1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. За змістом постанови Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №910/1531/18, якщо правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню\~стаття 1212 ЦК України. Позивач звернувся до суду з вимогою про повернення безпідставно стягнутих з нього грошових коштів за виконавчим написом, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020р. у справі №910/3395/19, від 23.04.2019р. у справі №918/47/18, від 01.04.2019р. у справі №904/2444/18. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом повернення відповідачем грошових коштів позивачу, стягнутих за виконавчих написом нотаріуса, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача у заяві зазначає, що позивач поніс витрати на правову допомогу у сумі 12000 грн. На підтвердження розміру таких витрат надав договір про надання правової допомоги від 14.06.2024, розрахунок вартості за надану правничу допомогу у розмірі 12000 грн від 23.07.2024, акт прийняття-передачі наданих послуг від 23.07.2024, де вказано про вартість наданих послуг у розмірі 12000 грн та «Гонорар успіху» у розмірі 5000 грн. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. (Постанова Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі №300/3178/20) Згідно ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Враховуючи особливості розгляду справи, провадження якої було відкрито без виклику сторін, беручи до уваги клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зменшенню з 12000 грн до 6000 грн. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин в яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). При цьому,\~розмір гонорару\~визначається лише\~за погодженням\~адвоката з\~клієнтом, а суд\~не вправі\~втручатися в\~ці правовідносини\~(пункт\~28\~додаткової постанови Великої Палати\~Верховного Суду\~від 19.02.2020\~у справі\~№ 755/9215/15-ц;\~пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що «Гонорар успіху», сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь останнього. Згідно із ст.141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved