Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

В травні 2024 року представник ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Кожухівський Я.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12\~144,22 грн. та судових витрат в розмірі 3\~028, 00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 вересня 2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» Кредитний договір № 2465611128, який разом і паспортом кредиту, умовами отримання фінансових кредитів, які розміщені на сайті кредитора, складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило АТ «Таскомбанк» право вимоги за вказаним кредитним договором. 08.11.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/10-Ф, за умовами якого право вимоги до [PERSON] перейшло до позивача. За вказаним кредитним договором позичальник має заборгованість у сумі 12\~144,22 грн., з яких: 7\~060,18 грн. заборгованість по тілу кредиту, 0,72 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 5\~083,32 грн. заборгованість по комісії. Ухвалою судді від 16 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 11.06.2024 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та просив витребувати оригінал кредитного договору з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (з підписами двох сторін) та надати докази вручення оригіналу кредитного договору (згідно Закону про захист прав споживачів). Ухвалою судді від 11.07.2024 витребувано докази з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». На виконання ухвали суду від 11.07.2024 представником позивача направлено на адресу суду кредитний договір №2465611128 від 06.09.2021, Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5611128, копія паспорту громадянина України [PERSON] , копія картки фізичної особи платника податків [PERSON] . Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 06 вересня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2465611128, який разом і паспортом кредиту, умовами отримання фінансових кредитів, які розміщені на сайті кредитора, складають єдиний кредитний договір (п. 2.1.). На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду Оригінал кредитного договору №2465611128, Оригінал Паспорту кредиту №5611128, розрахунок заборгованості за кредитним договором №245611128 від 06.09.2021 за період з 08.11.2023 по 31.03.2024, з якого вбачається, що станом на 31.03.2024 залишок заборгованості складає 12\~144,22 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Варто також зауважити, що надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитними договорами не містять даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також. процентну ставку обрахунку заборгованості. З урахуванням того, що наданий позивачем розрахунок суми боргу за даним кредитним договором не є зведеним документом, який не був погоджений з відповідачем і не підтверджений первинними обліковими бухгалтерськими документами, відсутнє підтвердження перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку. Крім того, на підтвердження факту переходу до позивача права вимоги за кредитним договором № 2465611128 від 06.09.2021 року, позивач надав копію Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило ПАТ «Таскомбанк» право вимоги за договорами, які вказані у реєстрі до цього договору. Проте, таких реєстрів до матеріалів позовної заяви долучено не було. 08.11.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/10-Ф, як вбачається із реєстру прав вимоги, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2465611128 від 06.09.2021 року. Судом встановлено, що Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, що приєднаний до матеріалів справи, та укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» датовано 07.10.2016 року, тобто ще до підписання кредитного договору № 2465611128 від 06.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Також, 08.11.2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір факторингу № НІ/11/10-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Таскомбанк» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. При цьому, в якості доказів позивач надав суду лише окремі аркуші вказаних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У ч. 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії окремих аркушів договорів факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд не приймає як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні статті 77-79 ЦПК України. Також у матеріалах справи наявні повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами, але будь-яке підтвердження про направлення відповідачу таких повідомлень надано не було. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факти перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку, як і не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed