Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

18.07.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про: 1) визнання за нею права власності за набувальною давністю на 2/5 частки домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , яка належить і виділена в натурі (варіант №2 висновку будівельно-технічної експертизи №201-10 від 15.12.2010) покійному [PERSON] ; 2) визнання за нею права власності за набувальною давністю на 2/5 частки земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5322255100:30:002:0959, яка належить покійному [PERSON] ; 3) визнання за нею права власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,4673 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , державний акт серії ЯЖ №352849 від 13.11.2009, кадастровий номер: 5322255100:30:002:0960 і належить покійному [PERSON] ; 4) визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 3,1299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Котелевська селищна рада Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки: 5322255100:00:004:1330, державний акт від 30.03.1999 ІІ-ПЛ №047675; 5) визнання за нею права власності на трактор МТ3-80, реєстраційний №25306; 6) визнання за нею права власності на причеп, реєстраційний №3993 ПЛ (том 1 а.с. 2-12). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 25.07.2023 повернуто заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову, у зв`язку з чим ухвалою від 07.08.2023 повернуто позивачці сплачений при поданні до суду заяви про забезпечення позову судовий збір (том 1 а.с. 212-213, 225). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 01.08.2023 позовна заява залишена без руху, з наданням строку для виправлення недоліків (том 1 а.с. 221-223). На виконання ухвали позивачка надала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви від 15.08.2023, у тому числі виправлену (уточнену) позовну заяву й квитанцію про сплату судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала в шлюбі з 22.12.1987 по 27.08.2010. Після його смерті разом з сином [PERSON] здійснила організаційні заходи й фінансові витрати на поховання, звернулися до приватного нотаріуса з заявами про оформлення спадщини. Пізніше їй стало відомо, що заяву на вступ у спадщину подав син від першого шлюбу [PERSON] , а вона як колишня дружина прав на спадщину майна не має. 13.07.2023 [PERSON] подана заява до приватного нотаріуса про зупинення вчинення нотаріальних дій по спадковій справі №3/2023 щодо майна померлого батька. Протягом 2010-2012 років між нею і колишнім чоловіком [PERSON] тривали судові процеси щодо поділу спільного майна подружжя. За життя [PERSON] мав у власності майно, а саме: 2/5 частки домоволодіння, 2/5 частки земельної ділянки площею 0,0896 га й земельну ділянку площею 0,4673 га за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 3,1299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; трактор МТЗ-80 й причеп. З червня 2010 року й по день смерті [INFO] покійний співвласник її колишній чоловік [PERSON] , який був зареєстрований у домоволодінні по [ADDRESS] , не проживав за вказаною адресою, вона ж з сином [PERSON] зареєстрована і проживає з 10.01.1989 й по даний час. У період з червня 2010 року по 11.01.2023 покійний [PERSON] не утримував своє майно, не затрачав на його утримання й ремонт свої кошти, не користувався земельною ділянкою площею 0,4673 га для ведення особистого селянського господарства й земельною ділянкою площею 3,1299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спірним нерухомим майном, яке на підставі рішення суду належить її колишньому покійному чоловіку [PERSON] , вона заволоділа добросовісно, тобто не знала і не могла знати про відсутність підстав для набуття права власності (не знала і не повинна була знати, що володіння річчю є незаконним, адже вона проживає в даному домоволодінні безперервно з 10.01.1989 і виконувала всі роботи по його поліпшенню самостійно); відкрито, без таємниць, не вчиняла дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давності володіння; поводилася з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Щодо рухомого майна позивачка зазначає, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13.12.2011 трактор МТЗ-80 і причеп марки 2 ПТС 4, присуджено [PERSON] , відносно рухомого майна відкрито було три виконавчі провадження, яке виконувалося чотири роки і не було виконане. Трактор і причеп були придбані під час 23-х років шлюбу з колишнім чоловіком (том 1 а.с. 233-251). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 18.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, частково задоволено клопотання позивачки про витребування доказів (том 1 а.с. 253-254). 14.09.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Сідько Світлана Іванівна, яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1167033 від 13.09.2023 (том 3 а.с. 23), подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що [PERSON] будь-яким чином не виявляв бажання відмовитися від прийняття спадщини після батька, жодних доказів, що підтверджувало це твердження, позивачем не було надано; позивачем не доведено, зокрема, безтитульність (власник майна відсутній) й добросовісність (власник майна невідомий). Позивачка володіла чужим майном, знаючи що власником майна є [PERSON] , жодного договору користування, оренди чи іншого документу, що могло б надавати право [PERSON] , користуватися цим майном, не було укладено, тобто основні вимоги про набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісність й безтитульність, позивачкою не були дотримані (том 3 а.с. 10-32). 20.09.2023 позивачка [PERSON] подала до суду відповідь на відзив (заперечення на відзив) (том 3 а.с. 33-60), на яку 04.10.2023 представником відповідача [PERSON] адвокатом Сідько С.І. подано заперечення (том 3 а.с. 67-72). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. 16.10.2023 ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті ( том 3 а.с. 78, 79). Під час судового розгляду [PERSON] позов підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у ньому, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та додатково пояснила, що їй відомо про те, що власником майна на яке вона претендує, є [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (том 3 а.с. 166,171), 13.05.2024 до суду надійшла поштою письмова заява відповідача [PERSON] від 05.05.2024 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі (том 3 а.с. 149-150). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (том 3 а.с. 170), про причини неявки суд не повідомив та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сідько Світлана Іванівна під час судового розгляду позовні вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві, та згідно з положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявила клопотання про надання доказів про розмір витрат, понесених відповідачем [PERSON] у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, допитавши свідків, приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 27.08.2010 було розірвано (том 2 а.с. 1). Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 17.08.2011 у справі №1613/2-10/11 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності: на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,4673 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; на 1/2 частку трактора МТЗ-80, 2004 року випуску, без заводського номера, двигун № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , свідоцтво про державну реєстрацію серії [NUMBER] , видане ІДТН по Котелевському району Полтавської області 21.03.2006; на 1/2 частку причепу марки 2 ПТС 4, 2006 року випуску, без заводського номера, реєстраційний № [NUMBER] , свідоцтво про державну реєстрацію серії [NUMBER] , видане ІДТН по Котелевському району Полтавської області 23.03.2006 року; на належну [PERSON] 1/2 частку майна у спільному сумісному майні подружжя, виділивши їй: холодильник, морозильну камеру, меблеву стінку, пральну машину, металеву тачку, корморізку, зварювальний апарат, подрібнювач зерна, електродриль, картоплеобгортач. У решті позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Виділено [PERSON] в натурі 1/2 частку нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку він має відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №369 від 05.12.2005 року, зафарбовану в червоний колір на плані житлового будинку додатку №1 до висновку будівельно-технічної експертизи №201-10 від 15.12.2010 року, а саме: будівель і споруд на загальну суму 104015,00 грн.: - по житловому будинку літ. «В-1»приміщення квартири [ADDRESS] : частину передпокою 1-1 площею 7.1 кв.м., кімната 1-2 площею 8.1 кв.м, кімната 1-3 площею 8.9 кв.м., кімната 1-4 площею 10.2 кв.м. Площа по внутрішньому обміру складає: 34.3 кв.м.; - по іншим будівлям: 1/2 частину колодязя питного №2, сарай літ "З", сарай-майстерня - літ. "Г", погріб - літ. "г", сарай - літ. "К", вбиральня - літ. "Л", 1/2 частину огорожі №3, 1/2 частину воріт огорожі №4. Зобов`язано [PERSON] провести необхідні переобладнання після виділу в натурі 1/2 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] : - закласти дверні отвори із передпокою 1-1 площею 20.6 кв.м в кімнату 1-2 площею 8.1 кв.м та в кімнату 1-3 площею 8.9 кв.м; - улаштувати перегорордку в передпокої 1-1 площею 20.6 кв.м., розділивши дане приміщення на два площею 13.5 кв.м та 7.1 кв.м; - улаштувати додатковий вихід із кімнати 1-2 площею 8.1 кв.м на вулицю з встановленням подвійних дверей та в кімнату 1-3 площею 8.9 кв.м з встановленням одинарних дверей. Частину вітальні 1-1 площею 7.1 кв.м переобладнати під кухню; - розібрати перегородку між кімнатою 1-3 площею 8.9 кв.м та кімнатою 1-4 площею 10.2 кв.м. Об`єднане приміщення використовувати як житлову кімнату; - розподілити приміщення горища згідно варіанту розподілу будинку з улаштуванням другого виходу, без улаштування перегородки; - облаштувати квартиру самостійними інженерними мережами. Зобов`язано [PERSON] усі переобладнання проводити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва» і положення «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт». Визнано за [PERSON] право власності на: 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,4673 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано право власності [PERSON] на належну йому 1/2 частку майна у спільному сумісному майні подружжя, виділивши йому: культиватор, плуг, каток, картоплесаджалку, картоплекопач, кару, компресор, свердлильний станок, запасні частини до трактора, бетономішалку, циркулярку, зварювальний апарат, електроножиці, електролобзик, передній міст до трактора. У решті позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено. У задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] - відмовлено у повному обсязі (том 2 а.с. 29-35). Відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 13.12.2011 у справі №22ц-3206/11 рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2011 року скасовано у частині поділу майна подружжя та ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Визнано право власності за [PERSON] та виділено йому в натурі у домоволодінні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , будівель і споруд, як показано на схемі варіанту №2 додатку №1 до висновку будівельно-технічної експертизи №201-10 від 15.12.2010 червоним кольором, вартістю 104 015 грн., що становить 2/5 частини: - по жилому будинку літ. «В-1» приміщення квартири [ADDRESS] : частину передпокою 1-1 площею 7,1 кв.м., кімнату 1-2 площею 8,1 кв. м., кімнату 1-3 площею 8,9 кв. м., кімнату 1-4 площею 10,2 кв.м.; площа по внутрішньому обміру складає 34,3 кв.м.; 1/2 частину колодязя питного №2, сарай літ. «З», сарай 1-майстерню літ. «Г», погріб літ. «г», сарай літ. «К», вбиральня літ. «Л», 1/2 частину огорожі № 3, 1/2 частину воріт огорожі №4. Визнано право власності за [PERSON] та виділено їй в натурі у домоволодінні, що розташованому за адресою: [ADDRESS] , будівель і споруд, як показано на схемі варіанту №2 додатку №1 до висновку будівельно-технічної експертизи №201-10 від 15.12.2010 синім кольором, вартістю 155 554 грн., що становить 3/5 частини: - по жилому будинку літ. «В-1» приміщення квартири [ADDRESS] : частину передпокою 1-1 площею 13,5 кв. м., кімнату 1-5 площею 18,8 кв. м., кухню 1-6 площею 15,8 кв. м., ванну 1-7 площею 6,5 кв. м.; площа по внутрішньому обміру складає 54,6 кв.м.; - прибудова літ. «В»: сіни І площею 2,9 кв. м., кладова ІІ площею 4,4 кв. м.; площа по внутрішньому обміру складає 7,3 кв.м.; - 1/2 частину колодязя питного № 2, сарай літ. «Д», навіс літ. «Д», літня кухня літ. «Е», гараж літ. «Ж», 1/2 частину огорожі №3, 1/2 частину воріт огорожі № 4. Зобов`язано [PERSON] провести переобладнання: закласти дверні отвори із передпокою 1-1 площею 20.6 кв.м у кімнату 1-2 площею 8.1 кв.м та у кімнату 1-3 площею 8.9 кв.м; влаштувати перегородку в передпокої 1-1 площею 20.6 кв.м., розділивши дане приміщення на два площею 13.5 кв.м та 7.1 кв.м; влаштувати додатковий вихід із кімнати 1-2 площею 8.1 кв.м на вулицю з встановленням подвійних дверей та у кімнату 1-3 площею 8.9 кв.м з встановленням одинарних дверей. Частину вітальні 1-1 площею 7.1 кв.м переобладнати під кухню; розібрати перегородку між кімнатою 1-3 площею 8.9 кв.м та кімнатою 1-4 площею 10.2 кв. м., об`єднане приміщення використовувати як житлову кімнату; розподілити приміщення горища згідно варіанту розподілу будинку з влаштуванням другого виходу, без влаштування перегородки. Зобов`язано [PERSON] та [PERSON] облаштувати квартири самостійними інженерними мережами та усі переобладнання проводити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва» і положення «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт». Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя та виділено йому трактор МТЗ-80, причеп до трактора марки 2ПТС 4, запасні частини до трактора та сільгоспмашин, передій міст до трактора, картоплесаджалку, плуг. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя та виділено їй культиватор, каток, картоплекопач, картоплеобгортач, кару, компресор, свердлильний станок, електродриль, електроножиці, два зварювальні апарати, електролобзик, циркулярку, бетономішалку, подрібнювач зерна, металеву тачку, корморізку, холодильник, морозильну камеру, меблеву стінку, пральну машину. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 275 грн грошової компенсації для досягнення рівності часток у спільному майні подружжя. Відмовлено [PERSON] у задоволенні позову у частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,4673 га для ведення особистого селянського господарства та на 1/2 земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В іншій частині рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 17.08.2011 залишено без змін (том 2 а.с. 36-40). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.10.2012 у справі №6-602св12 касаційну скаргу [PERSON] , [PERSON] відхилено, касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2011 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 грудня 2011 року в частині вирішення позову [PERSON] про визнання права власності на 1/2 земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд скасовано та направлено справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 грудня 2011 року залишено без змін (том 2 а.с. 44-48). Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 07.02.2013 у справі №535/9/13-ц визнано недійсним держаний акт серії ЯЖ №352848 від 13 листопада 2009 року, на право власності на земельну ділянку площею 0,0896 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №010954500492. Визнано право власності за [PERSON] на 3/5 частки земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю подружжя, залишивши за [PERSON] право власності на 2/5 частки земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю подружжя (том 2 а.с. 58-60). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Котелевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.01.2023 (том 2 а.с. 2). В обґрунтування позову про володіння спірним нерухомим майном (2/5 частки домоволодіння, 2/5 частки земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на земельну ділянку площею 0,4673 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: [ADDRESS] ) добросовісно, відкрито, безперервно протягом 13 років, з яким поводилася так само, як поводився б з ним власник, [PERSON] надала розрахункові книжки з оплати отриманих комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , акти обстеження домоволодіння, платіжні розрахункові документи (платіжні інструкції, товарні чеки, видаткові накладні тощо) про придбання будівельних матеріалів, оплату за товари та виконані роботи тощо. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачка у позовній заяві посилалася на положення ст. 344 ЦПК України як на правову підставу пред`явленого позову в частині визнання за нею права власності нерухоме майно, а саме: на 2/5 частки домоволодіння, 2/5 частки земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на земельну ділянку площею 0,4673 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: [ADDRESS] , та яке належить покійному [PERSON] . Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном». Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 листопада 2022 року у справі №293/1061/21 (провадження № 61-4347св22) та від 15 червня 2023 року у справі №359/8844/20 (провадження №61-5539св23). Відповідно до позову й наданих доказів до неї, [PERSON] обізнана про те, що зазначене вище спірне нерухоме майно (2/5 частки домоволодіння, 2/5 частки земельної ділянки площею 0,0896 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на земельну ділянку площею 0,4673 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: [ADDRESS] ) перебувало у власності [PERSON] , який не відмовився від права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, крім того, позивачка як володілець спірного майна також обізнана у тому, що на це майно претендують інші особи у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведення [PERSON] умов для набуття права власності за набувальною давністю на зазначене вище спірне нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України, оскільки сам по собі факт користування позивачкою спірним нерухомим майном не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю, факт титульного володіння спірним майном померлим [PERSON] та претендування на це майно спадкоємців [PERSON] й [PERSON] , виключає можливість застосування положень цієї статті Кодексу і задоволення пред`явленого на її підставі позову. Безпідставними є й посилання позивачки на обґрунтування заявленого позову в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 3,1299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Котелевська селищна рада Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки: 5322255100:00:004:1330, державний акт від 30.03.1999 ІІ-ПЛ №047675; на трактор МТ3-80, реєстраційний №25306 та на причеп, реєстраційний № [NUMBER] . Так, позивачкою визнається той факт, що вказана вище земельна ділянка площею 3,1299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON] на праві приватної власності підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ 047675 від 30.03.1999, а трактор і причіп належали [PERSON] на підставі судового рішення суду, яким вирішено спір про поділ спільного сумісного майна подружжя. Посилання позивачки на те, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] вона разом з ним працювала на вказаній ділянці з 1999 року по червень 2010 року: обробляла її, вирощувала сільськогосподарські культури, а тому після смерті колишнього чоловіка [PERSON] , з яким прожила 23 роки та у похованні якого приймала участь, вона має право на цю земельну ділянку, є необґрунтованими та безпідставними. Не ґрунтуються на законі та є безпідставними й посилання позивачки на те, що вона має право власності на спірні трактор і причеп, у придбання яких під час перебування у шлюбі з [PERSON] вона вкладала свою працю та здоров`я та в процесі виконання судового рішення про поділ спільного сумісного майна подружжя не отримала частину іншого рухомого майна, яке було їй виділено на належну їй частку у спільному сумісному майні подружжя, або забрала його розукомплектованим. Так, шлюб позивачки з [PERSON] був розірваний відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 27.08.2010. Спір [PERSON] та [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя було вирішено в судовому порядку, й для виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження. Після смерті [PERSON] 11.01.2023 на належне йому майно відкрилася спадщина. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218, 1220-1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом ст. ст. 1222-1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). На підставі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] заведена 12.01.2023 за №3/2023, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73809355 від 04.09.2023, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №73809370 від 04.09.2023 (том 3 а.с. 2-7). За життя [PERSON] заповітів не складав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка не входить до кола спадкоємців майна після смерті [PERSON] . Інших підстав для визнання права власності на зазначене вище спірне майно за позивачкою судом під час судового розгляду справи не встановлено. Допитаний під час судового розгляду свідок [PERSON] пояснив суду, що йому нічого не відомо щодо того кому і на яких підставах належить на праві власності домоволодіння та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На похоронах [PERSON] , які, як йому відомо організовував син [PERSON] , бачив [PERSON] . Допитана під час судового розгляду в порядку ст. 234 ЦПК України як свідок позивач [PERSON] надала суду пояснення, аналогічні наданим нею як позивачем у справі. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, визнання права власності на рухоме та нерухоме майно, необхідно відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Враховуючи, що представник відповідача [PERSON] адвокат Сідько С.І. заявила клопотання про надання строку для подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, тому суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл цих витрат.

Outcome: dismissed