Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , який діє в свої інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Полтаві ради, комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, про визначення порядку користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він [PERSON] та його малолітній син - [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Спірна квартира не приватизована, є комунальною власністю Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради. Крім нього з сином в квартирі зареєстровані його сестра - [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] . Між ним та відповідачами постійно виникають конфлікти щодо користування даною квартирою, [PERSON] чинить перешкоди у користуванні житлом, періодично змінюючи замок від вхідних дверей. У квартирі знаходяться речі позивача, які він не може вільно брати та користуватися ними. Також, відповідачі занедбали спірну квартиру. Вони не сплачують за житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Витрати на утримання житла несе лише він - позивач, Шевченківський відділ ДВС з нього стягує заборгованість. Зокрема, відкриті виконавчі провадження про стягнення солідарно з [PERSON] боргу в розмірі 12592,67 грн. та судового збору 60,90 грн. на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» по судовому наказу № 554/3026/14-ц виданий 14.05.2014 (ВП № 69109802); про стягнення солідарно з [PERSON] боргу в розмірі 27712,16 грн. на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» по судовому наказу № 554/2011/21, виданому 03.11.2021 (ВП № 69028875). 27.07.2023 року, він сплатив борг по виконавчому провадженню №69779429 в розмірі 2372,03 грн.. Крім того, ще однією з причин подачі даного позову є те, що [PERSON] та [PERSON] відмовляються приватизувати квартиру. Визначити порядок користування спірною квартирою за взаємною згодою відповідачі також відмовляються. Так, [PERSON] вимушений звернутися до суду з позовом про визначення порядку користування спірною квартирою, оскільки він одружений, у нього є дитина та він має намір приватизувати свою із дитиною частину, зробити там ремонт та безперешкодно користуватися житлом. Спірна квартира є ізольованою та відповідно до технічного паспорту складається із: коридору (1) 13,0 м2, кімнати (2) 9,8 м', кімнати (3) 12,6 м2, вбиральні (4) 1,0 м2, ванни (5) 2,6 м2, кімнати (6) 8,9 м', кладової (7) 1,9 м2, кімнати (8) 17,0 м2, кухні (9) 9,0 м2, шафи (10) 0,4 м2, лоджія (к=0,5) 2,6 м2, лоджії (к=0,5) 1,9 м2, лоджиї (к=0,5) 4,0 мг. Загальна площа квартири - 84,7 м2, житлова площа - 48,3 м2. Квартира 4-х кімнатна, всі чотири житлові кімнати у квартирі ізольовані. Він позивач діє в своїх інтересах та інтересах своєї дитини [PERSON] має намір визначити порядок користування квартирою наступним чином: - виділити у користування [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах своєї дитини [PERSON] кімнату (6) площею 8,9 м2, кімнату (8) площею 17,0 м2, лоджію (к=0,5) площею 1,9 м2; - виділити у користування [PERSON] , [PERSON] кімнату (2) площею 9,8 м2, кімнату (3) площею 12,6 м2, лоджію (к=0,5) площею 2,6 м2, лоджію (к=0,5) площею 4,0 м2. В загальному користуванні [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах своєї дитини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишити: коридор (1) площею 13,0 м2, вбиральню (4) площею 1,0 м2, ванну (5) площею 2,6 м2, кладову (7) площею 1,9 м2, кухню (9) площею 9,0 м2, шафу (10) площею 0,4 м2. Позивач вважає, що такий порядок користування квартирою є найоптимальнішим, найзручнішим та не порушує прав ані позивача, ані відповідачів. Враховуючи викладене, позивач просить суд визначити вищевказаний порядок користування квартирою. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ємець В.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, відзив, заяви та клопотання до суду не надали. Представник третьої особи - служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Полтаві ради про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, заяви та клопотання до суду не надав. Представник третьої особи - комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради направив до суду пояснення, в якому зазначив про погодження із запропонованим позивачем порядком користування квартирою, а тому просив позов задовольнити. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та його малолітній син - [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , витягом з реєстру територіальної громади №2023/005891970 від 02.08.2023 року відносно [PERSON] .. Вказана квартира [ADDRESS] належить Полтавській міській територіальній громаді на праві комунальної власності, що встановлено з листа-відповіді КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради від 17.08.2023 року, де також зазначено про неможливість розподілу особового рахунку по вказаній квартирі без укладення окремих договорів найму, що виникає із правового статусу користування квартирою на підставі найму. Згідно технічного паспорту на вказану квартиру, її загальна площа складає 84,7 кв.м. а житлова площа 48.3 кв.м., квартира складається з коридору площею 13,0 кв.м., кімнати площею 9,8 кв.м., кімнати площею 12,6 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., ванни площею 2,6 кв.м., кімнати площею 8,9 кв.м., кладової площею 1,9 кв.м., кімнати площею 17,0 кв.м., кухні площею 9,0 кв.м. та шафи площею 0,4 кв.м. Позивач вказує, що він не може вільно користуватися свої майном, а також змушений сплачувати заборгованість за комунальні послуги, що нарахована з урахуванням усіх наймачів, а не виключно [PERSON] та малолітнього [PERSON] , про що свідчать витяг з автоматизованої системи виконавчих проваджень від 17.07.2023 року, постанова про відкриття виконавчого провадження № 69028875 від 17.05.2022 року, постанова про відкриття виконавчого провадження № 69109802 від 27.05.2022 року, квитанція № DEB22758178339259 від 27.07.2023 року про сплату боргу у розмірі 2372,03 гривень. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно до статті 64 Житлового Кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язанням, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 103 Житлового Кодексу УРСР, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до вимог ст. 104 Житлового кодексу УРСР, член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору, спір може бути вирішено в судовому порядку. У постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15 зазначено, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26.05.2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12.08.2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08.09.2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15.09.2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21). Ураховуючи зазначені правові норми, склад сім`ї сторін, розмір житлової площі, що припадає на одну особу, норму житлової площі для надання одній особі й вимоги, що ставляться до жилого приміщення, наявність у квартирі чотирьох ізольованих жилих кімнат, по різні сторони від загального коридору відповідно до технічного паспорту, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме про виділення у користування [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах своєї дитини [PERSON] кімнату (6) площею 8,9 м2, кімнату (8) площею 17,0 м2, лоджію (к [NUMBER] ) площею 1,9 м2 та виділення в загальне користування [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах своєї дитини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] : коридор (1) площею 13,0 м2, вбиральню (4) площею 1,0 м2, ванну (5) площею 2,6 м2, кладову (7) площею 1,9 м2, кухню (9) площею 9,0 м2, шафу (10) площею 0,4 м2. Стосовно позовних вимог про виділення у користування відповідачам - [PERSON] , [PERSON] кімнату (2) площею 9,8 м2, кімнату (3) площею 12,6 м2, лоджію (к=0,5) площею 2,6 м2, лоджію (к-0,5) площею 4,0 м2 суд зазначає, що вказані вимоги є такими, що виходять за межі здійснення цивільних прав позивачем, що надані йому законом, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України. Позивач відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, або в інтересах свого неповнолітнього сина, як законний представник, що ним було і здійснено, але позбавлений прав визначати права інших осіб без повноважень, встановлених законом. З наведеного випливає, що позовна вимога про виділення площі нерухомого майна у користування іншій особі є такою, що не відповідає вимогам ЦК України, відтак у її задоволенні слід відмовити. Питання про судові витрати суд не вирішує за клопотанням позивача.

Outcome: partial