Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Іванько О.С., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія»\~у якому просив стягнути на його користь заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками за 2023 рік у розмірі 7837,39 грн. та судові витрати. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 2,79 га. Зазначив, що 10 вересня 2016 року уклав з СТОВ «Агро-Лан» договір оренди землі, відповідно до умов яких передав у строкове платне користування земельну ділянку площею 2,79 га з кадастровим номером 6123482900:01:001:0333 терміном на сім років. На підставі Додаткової угоди від 10 жовтня 2017 року орендар СТОВ «Агро-Лан» був замінений на ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Термін дії договорів оренди закінчився 10 вересня 2023 року до збирання врожаю, посіяного орендарем, проте орендар продовжував користуватися земельними ділянками до кінця 2023 року. Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 13 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9735,89 грн., а за вирахуванням податків орендна плата складає 7837,39 грн. за рік оренди. Стверджував, що згідно з умовами договору оренди землі відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати йому орендну плату до завершення поточного року, проте за 2023 рік орендну плату не сплатив, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 7837,39 грн., що є порушенням умов договору та підставою для стягнення заборгованості з орендної плати. Від ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надійшов відзив на позов у якому відповідач визнав позов в частині суми заборгованості в розмірі 5432,84 грн. Щодо позовних вимог на суму 2404,55 грн. вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки вказана сума розрахована позивачем за межами дії договору оренди землі. Від представника позивача адвоката Іванько О.С. надійшла відповідь на відзив, у якому вказує, що 21 серпня 2023 року [PERSON] передав в оренду земельну ділянку з кадастровими номерами 6123482900:01:001:0333 ТОВ «ПрофАгроТрейд». На підставі наказу директора ТОВ «ПрофАгроТрейд» 04 вересня 2023 року комісією ТОВ був проведений огляд вказаної земельної ділянки і виявлено, що на земельній ділянці знаходиться врожай колишнього орендаря, а саме посів соняшнику. Використання земельної ділянки є неможливим до моменту зібрання врожаю. З врахуванням зазначеного, представник позивача вважає, що орендна плата має бути виплачена позивачу відповідачем за весь рік оренди землі. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, судом встановлено наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,79 га з кадастровим номером 6123482900:01:001:0333. Земельна ділянка розташована на території Катеринівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯА №778422 виданого 19.08.2005. Згідно договору оренди землі від 10.09.2016 [PERSON] передав земельну ділянку площею 2.79 га, яка розташована на території Катеринівської сільської ради з кадастровим номером 6123482900:01:001:0333 в оренду СТОВ «Агро-Лан». Договір укладено на сім років. Відповідно до додаткової угоди від 10 жовтня 2017 року до договору оренди землі від 10 вересня 2016 року, за згодою сторін, орендар - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан» був замінений на ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Крім того, додатковою угодою від 10 жовтня 2017 року до договору оренди землі від 10 вересня 2016 року сторони домовились внести наступні зміни у договір оренди. Зокрема, у в пункті 4.1 додаткової угоди зазначено: «Внести зміни у Договір пункт 9 та викласти його в наступній редакції: «п.9 Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 13 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9 735,89 грн. за рік оренди». У своєму позові сторона позивача вказує, що зобов`язання передбачені договором, а саме виплата орендної плати за 2023 рік відповідачем по справі не були виконані належним чином у зв`язку із чим, 28.03.2024 позивачем був направлений лист Товариству з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» з вимогою щодо сплати їй заборгованості по орендній платі. Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу, що на час розгляду справи в суді він виплатив позивачу прострочену орендну плату. Отже, судом встановлено, що термін дії договорів оренди землі від 10 вересня 2016 року закінчився 10 вересня 2023 року. В судовому засіданні встановлено, що земельну ділянку із кадастровим номером 6123482900:01:001:0333 було передано в оренду ТОВ «ПрофАгроТрейд» на підставі договору оренди землі від 21 серпня 2023 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69837715 від 20.10.2023. 01.09.2023 директором ТОВ «ПрофАгроТрейд» видано наказ №198 «Про затвердження комісії для перевірки орендованих сільськогосподарських земель на вересень 2023 року», серед земельних ділянок наявна земельна ділянка з кадастровим номером 6123482900:01:001:0333 на підставі якого проведено обстеження земельних ділянок та виявлено, що на вказаних земельних ділянках знаходиться врожай колишнього орендаря, а саме - Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія». Зокрема, на вказаній земельні ділянці знаходиться посів соняшнику. Використання земельних ділянок відповідно до умов договорів оренди між орендодавцями та ТОВ «ПрофАгроТрейд» є неможливим до моменту зібрання врожаю колишнім орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», зокрема із грудня 2023 року - січня 2024 року із врахуванням сприятливих погодних умов. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. За змістом частин 1-3 ст.21 Закону України «Про оренду землі» (в ред. на момент виникнення спірних правовідносин), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідачем не заперечується, що у 2023 році орендна плата не перераховувалася. В судовому засіданні встановлено, що договір оренди припинив свою дію 10.09.2023, а тому заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що за договором оренди землі позивачу нарахована, але не виплачена орендна плата в розмірі 5432,84 грн, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Доводи представника позивача про те, що термін дії договору закінчився 10 вересня 2023 року до збирання врожаю, посіяного орендарем, проте орендар продовжував користуватися земельними ділянками до кінця 2023 року, а тому відповідач повинен заплатити орендну плату включно по грудень 2023 року, суд відхиляє, оскільки в судовому засіданні встановлено, що земельну ділянку із кадастровим номером 6123482900:01:001:0333 позивачем було передано в оренду ТОВ «ПрофАгроТрейд» на підставі договору оренди землі від 21 серпня 2023 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.10.2023 Тобто, ТОВ «ПрофАгроТрейд» стало орендарем земельної ділянки позивача з 20.10.2023, до нового орендаря перейшли обов`язки сплати орендної плати, доказів про те, що ТОВ «ПрофАгроТрейд» буде здійснювати орендну плату з часу фактичного користування, а не з моменту реєстрації договорів оренди, позивачем не надано, а тому позовні вимоги в розмірі 2404,90 грн. є безпідставними. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;\~\~дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно договору про надання правової допомоги №14/24 від 24 січня 2024 року слідує, що АДВОКАТСЬКЕ БЮРО «ОЛЕНИ ІВАНЬКО «ФАКТУМ», в особі керуючої адвокатським бюро Іванько Олени Сергіївни, яка діє на підставі свідоцтва Статуту та клієнт [PERSON] уклали договір предметом якого є послуги з надання правничої допомоги в обсязі та на умовах передбачених договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши перелік і вартість послуг, наданих адвокатом позивачу, з огляду на наведене вище, суд не може визнати співмірним зі складністю наданих послуг та з витраченим адвокатом часом заявлений позивачем розмір його витрат на правничу допомогу. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, часткове задоволення позову, ціну позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу із відповідача у розмірі 5 000, 00 грн., зменшивши їх розмір, а також суму судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 839,00 грн.

Outcome: approved