Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

10 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 жовтня 1996 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Вказав, що у зв`язку з втратою любові один до одного, різних поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Посилаючись на те, що збереження сім`ї та примирення між ними не можливе, позивач просив суд, розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 12 жовтня 1996 року палацом шлюбів м.Кременчук, актовий запис № 1022. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що просить проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно\~до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 12 жовтня 1996 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у палаці шлюбів м.Кременчук, актовий запис № 1022 (а.с.6). Сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони не проживають як сім`я, на протязі тривалого часу сімейне життя між ними погіршувалося, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них,\~ суд вважає, що їх шлюб підлягає розірванню, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка позовні вимоги, які оплачені позивачем судовим збором при зверненні з позовом до суду, до початку розгляду справи по суті визнала, то відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН338 від 09 квітня 2024, у розмірі 605,60 грн (1211 грн 20 коп/100 х 50 = 605 грн 60 коп). Крім того, у зв`язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути 605 грн 60 коп на відшкодування понесених ним судових витрат.

Outcome: approved