Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

05 квітня 2024 року, засобами поштового зв`язку, до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 16 листопада 2021 року між відповідачем по справі [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено Договір позики №77957359. Вказаний Договір був підписаний, шляхом використання електронного підпису позичальника, який був відтворений шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами вищевказаного Договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику (відповідачу) у власність грошові кошти на встановлений Договором строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити плату (проценти) від суми позики. При цьому позикодавець свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на обумовлених умовах. 14 червня 2021 року між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до положень якого TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до відповідача, зокрема: за Договором позики №77957359 у загальному розмірі 18\~538 грн, з яких: 6\~200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 12\~338 грн сума заборгованості за відсотками. Натомість, всупереч умовам вказаного Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав взятих на себе боргових зобов`язань, оскільки не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ЄВПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. При цьому, з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] відповідну заборгованість за Договором позики №77957359 у розмірі 18\~538 грн. Також, позивач наполягає на розподілу судових витрат, у виді сплаченого судового збору. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 21 червня 2024 року, яке у подальшому з підстав заявленого відповідачем відповідного клопотання, було відкладене на 19 липня 2024 року. 18 липня 2024 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 49-51), відповідно до змісту якого останній вказав на часткове визнання пред`явленого до нього позову, визнавши суму заборгованості за Договором позики №77957359 від 16 листопада 2021 року у загальному розмірі 7\~557,18 грн, з яких: 6\~200 грн - заборгованість за тілом позики та 1\~357,18 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою. У задоволенні позову в іншій частині категорично заперечив. На обґрунтування своєї позицію зазначив, що фактично не заперечує щодо укладення 16 листопада 2021 року між ним та ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Договору позики №77957359, на обумовлених Договором умовах. Аналогічним чином, відповідач не оспорює щодо наявності у позивача ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відповідних прав вимоги за вказаним Договором позики, як кінцевим правонаступником ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Також останній погоджується з тим, що ним не виконані боргові зобов`язання у частині оплати за тілом кредиту у розмірі 6\~200 грн. При цьому, останній категорично заперечує щодо розміру заявленої позивачем заборгованості за відсотками, з підстав їх протиправного нарахування поза межами обумовленого Договором одинадцяти денного строку користування позики - у період з 16 листопада 2021 року по 27 листопада 2021 року, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений У постанові від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16. У зв`язку з цим вважає, що розмір заборгованості в частині боргового зобов`язання за відсотками за користування вказаною позикою становить 1\~357,18 грн ((6\~200х1,99%)х11). Наголошує, що в силу обумовлених Договором положень, зважаючи на встановлення на території України в період дії договору карантину, нарахування відсотків повинно здійснюватися у розмірі 1.99% на добу. Вважає, що будь-які подальші нарахування після спливу обумовленого Договором одинадцяти денного строку користування позикою можуть бути застосовані виключно як вид відповідальності, що відповідає ст. 625 ЦК України, та умовам Договору, у виді неустойки (штраф, пеня), інфляційні виплати, чи 3% річних. Однак, відповідні стягнення позивачем не заявлені та, з підстав дії на території України воєнного стану, у розумінні п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не можуть бути стягнені, адже такі підлягають списанню кредитодавцем. Крім того, у частині вимоги позивача щодо розподілу судових витрат, зокрема, у виді сплаченого судового збору, вважає, що їх розмір підлягає також частковому стягненню, пропорційно до об`єму задоволеного позову, що за його підрахунками становить 1\~234, 51 грн (40,77%). 29 липня 2024 року від представника позивача [PERSON] , засобами електронного зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 60-70), разом з додатками, відповідно до змісту якої сторона позивача наполягає на задоволенні пред`явлених ними вимог та вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим. Поза цим, вказує на пропуск відповідачем строку для звернення до суду із відзивом на позовну заяву, ще є процесуальним порушенням. Наголошує, що порядок укладення спірного Договору позики було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому, відповідач навіть у випадку сумніву щодо несправедливості умов такого кредитування правом відмовитися в односторонньому порядку від укладеного договору протягом 14 днів не скористався. Вказує, що кошти у рахунок кредиту були переховані позичальнику у безготівковій формі на банківську карту [NUMBER] , вказану ним під час укладення відповідного договору. На підтвердження зазначених обставин, заявила вимогу суду про витребування необхідних доказів у АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», які є держателями платіжної картки належної відповідачу. Факт неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у задоволенні позову новому кредитору, а може впливати виключно на визначення суми боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Позивач ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У змісті прохальної частини позову та відзиву на позовну заяву наполягали на здійсненні розгляду справи за відсутності представника товариства. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У змісті відзиву на позовну заяву просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в особі директора Білана В.І., як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено Договір позики №77957359 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с. 6), шляхом використання останнім електронного підпису одноразовим ідентифікатором «tH4yBdoLAJ», на умовах поворотності, строковості та платності, відповідно до положень якого сторони Договору узгодили, що [PERSON] , як позичальник отримав кошти у розмірі 6\~200 грн, строк позики (строк Договору) 11 днів, тобто терміном до 27 листопада 2021 року, з фіксованими відсотками у наступному розмірі: 1.99 базова ставка (знижена процентна ставка на день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності); 2.70 процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину); 71\~115,92 - орієнтовна реальна річна процентна ставка. Аналогічним шляхом також було підписано сторонами Додаток №1 до Договору позики №77957359 від 16 листопада 2021 року Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 6 зворот). Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору позики між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційних системах суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заявки (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився із запропонованими умовами договору та підписав їх. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється, навпроти був визнаний відповідачем. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та позикодавцем виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір позики. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які підтверджують наступні обставини. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу №14/06/21 (а.с. 7-8), у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», як фактор, зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», як клієнт, відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Поза цим, між сторонами були укладені Додаткові угоди до Договору факторингу 14/06/21 від 14 червня 2021 року: №2 від 28 липня 2021 року (а.с. 9); та №12 від 27 жовтня 2023 року щодо зміни суми прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру Боржників №11 від 27 жовтня 2023 року та ціни продажу (а.с. 10). Відповідно до умов п. 1.2. вказаного Договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скраплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №11 від 27 жовтня 2023 року за Договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало ТОВ «ФК» ЄАПБ» реєстр Боржників №11 кількістю 24\~674 (а.с. 11). Відповідно до витягу з Реєстру боржників №11 до Договору Факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики №77957359 щодо заборгованості у сумі 18 538 грн, з яких: 6\~200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 12\~338 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 12). Аналогічна сума заборгованості також відображена у відповідному розрахунку заборгованості за Договором позики №77957359 від 16 листопада 2021 року, яка була нарахована за період з 27 жовтня 2023 року по 31 березня 2024 року (а.с. 13). Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір факторингу, укладений між первісним кредитодавцем відповідача TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», скасований, матеріали справи не містять. Напроти відповідачем чинність вказаного Договору факторингу не ставиться під сумнів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики №77957359, укладеним 16 листопада 2021 року з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Відповідно до позиції позивача, всупереч обумовленим умовам Договору [PERSON] не належно виконав взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки належно не здійснював погашення відповідного боргового зобов`язання, як за основною сумою боргу, так і за відсотками. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повній мірі відповідачем не повернуті, ні на користь первісного позикодавця, ні на його правонаступника, має місце прострочення відповідного грошового зобов`язання, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, у відповідності ч. 1 ст. 1050 ЦК України, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми наданих кредитних коштів. За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, що фактично ним визнано на етапі судового розгляду, доказів своєчасного, належного та повного виконання договору позики не надав, що має наслідком наявність заборгованості та підстав для їх стягнення у примусовому порядку. Разом з тим суд зважає, що відповідачем розрахунок вказаної вище заборгованості за Договором позики у частині наявності непогашеного тіла кредиту не спростований, оскільки останній будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надав, напроти у вказаній частині позов визнав, а тому, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за Договором позики №77957359 від 16 листопада 2021 року у сумі 6\~200 грн, як основної суми боргу (тіла позики), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У зв`язку з цим, суд, на етапі розгляду справи по суті, вважав за недоцільне витребувати у АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» відомості щодо належності карткового рахунку відповідача та факт надходження кредитних коштів про що було заявлено позивачем, адже [PERSON] це не заперечувалося, що на переконання суду, у розумінні ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Щодо заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 12\~338 грн, слід зазначити наступне. Суд зважає, що відповідно п. 2.2. вказаного Договору позики, строк позики (строк Договору)- 11 днів. Дата повернення позики (останній день) 27 листопада 2021 року. За користування сумою позики позичальник взяв на себе зобов`язання виплачувати відсотки у з базовою ставкою 1.99% на день (п. 2.3. Договору позики). Слід наголосити, що сторонами також обумовлено, що у випадку понадстрокового користування позикою розмір відсотків становить 2.70% на день, проте визначено, що у період дії карантину вказана відсоткова ставка не застосовується. У зв`язку з цим, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12 березня 2020 року було встановлено карантин, який лише 01 липня 2023 року було скасовано, то нарахування відсотків за вказаним Договором позики, в обумовлений його змістом одинадцяти денний строк може здійснюватися виключно у розмірі - 1.99% за один день. Слід зауважити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) вказала, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.19). Твердження про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України (п. 116 постанови від 05 квітня 2023 року). Велика Палата Верховного Суду у п. 141 вищезазначеної постанови від 05 квітня 2023 року з огляду на мотивувальну частину постанови від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 уточнила викладений у цій постанові висновок таким. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Також Велика Палата Верховного Суду у п. 146 вищезазначеної постанови від 05 квітня 2023 року акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При оцінці доказів та оцінці аргументів суд також враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача. Таким чином, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання первісному кредитору чи його правонаступнику можливості подальшого нарахування відсотків поза межами строку позики вочевидь порушить баланс інтересів сторін, адже на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву позичальника. У зв`язку з цим, аналізуючи судову практику та сталість підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом/позикою» поза межами строку, на який надається такий кредит/позика, суд приходить до переконання щодо протиправного нарахування відсотків за користування позикою поза межами обумовленого Договором строку. При цьому суд зауважує, що у змісті позову та розрахунку заборгованості позивач ідентифікуючи відсотки за користування кредитом, не посилається саме на положення частини 2 статті 625 ЦК України та не вказує на те, що наявна у відповідача заборгованість за відсотками кваліфікується саме як окремий вид відповідальності. За таких обставин, оскільки сума позики становила 6\~200 грн, відсоткова ставка за користування позикою визначена у розмірі 1.99%, щоденно, а строк позики 11 днів, загальний розмір нарахованих відсотків за вказаним Договором позики не може перевищувати 1\~357,18 грн ((6 200х1,99%)х11). А тому зважаючи на те, що відповідач заборгованості за вказаним Договором не погашав, ні за основним боргом, ні за відсотками, та пролонгація договору не здійснювалася, то заборгованість відповідача перед позивачем в частині непогашених відсотків становить 1\~357,18 грн, що і підлягає стягненню. Решта відсотків, що нараховані за межами строку кредитування та не як міра відповідальності на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, не підлягають до стягнення, оскільки у вказаній формі позивачем у межах вказаної цивільної справи не пред`являлися. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконав свої боргові зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за Договором позики №77957359 від 16 листопада 2021 року у загальному розмірі 7\~557,18 грн, з яких: 6\~200 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 1\~357,18 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою. У зв`язку з цим, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд вважає зважає, що позивачем у відповіді на відзив правомірно наголошено на пропуск відповідачем встановленого судом 15-денного строку на відзив, у зв`язку з цим, вказані обставини є підставою для залишення його без розгляду. Разом з тим, факт узгодження позиції суду щодо протиправного нарахування позивачем відсотків, поза межами строку кредитування, з змістом вказаного відзиву на позовну заяву не позбавляє суд можливості здійснити відповідний висновок. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 3\~028 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (40,77%, що становить 1\~234, 51 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial