Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

29.10.2021 року до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою про стягнення заборгованості. В позовній заяві вказував на те, що 14.12.2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позичальник отримав у позику грошові кошти у сумі 5000 доларів США. 04.11.2020 року між ним та [PERSON] було укладено ще один договір позики, за яким [PERSON] отримав у позику грошові кошти у сумі 1 000 доларів. Згідно договорів позики відповідач зобов`язався повернути кошти до 31.12.2020 року. 24.02.2021 року ним було направлено листа на адресу відповідача, що містив претензію-вимогу про належне повернення грошових коштів у розмірі 5000 доларів США та 1000 доларів США. Станом на 28.10.2021 року заборгованість за договором позики не погашена. В зв`язку з чим просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики на загальну суму 169 901,08 грн., з яких 158220,00 грн. сума основного боргу, 2982,34 - 3 % відсотки річних, 8698,74 грн. інфляційні витрати. Судові витрати також покласти на відповідача. 10.11.2021 року суддею Ленінського районного суду м.Харкова Ольховським Є.Б. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, про що постановлено відповідну ухвалу. 02.06.2023 року ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави Миронець О.К. дану прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави Миронець О.К. від 24.10.2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Постановою Полтавського апеляційного суду від 27.03.2024 року ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 24.10.2023 року скасовано, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою судді Турченко Т.В. від 22.04.2024 року справу прийнято до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 05.08.2024 року судом винесено ухвалу, якою закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання [PERSON] не з`явися, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики. З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позичальник отримав у позику грошові кошти у сумі 5000 доларів США. 04.11.2020 року між позивачем та [PERSON] було укладено ще один договір позики, за яким відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі 1 000 доларів. Згідно договорів позики [PERSON] зобов`язався повернути кошти до 31.12.2020 року. 24.02.2021 року ним було направлено листа на адресу відповідача, що містив претензію-вимогу про належне повернення грошових коштів у розмірі 5000 доларів США та 1000 доларів США. Проте станом на 28.10.2021 року та на час розгляду справи заборгованість за договором позики відповідачем [PERSON] не погашена. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч.2 ст.625 ЦК України вказано, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Зважаючи на те, що станом на дату подання позову офіційний курс гривні щодо долара США за даними НБУ складає 26,37 грн., тож сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики становить 158 220,00 грн. ( 6000 доларів США*26,37 грн.). Крім того, судом встановлено, що 3% відсотки річних за договором позики становить 2982,34 грн., а індекс інфляції 8698,74 грн. Отже, оскільки відповідачем умов договору належним чином виконано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі за подання до суду позовної заяви.

Outcome: approved