Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 15.11.2023 року з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. У результаті даного ДТП пошкоджено транспортний засіб регулювання дорожнього руху та завдано збитків КП «Транспортна інфраструктура міста», яка є балансоутримувачем світлофорного об`єкту. Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2024 року. Для визначення завданої матеріальної шкоди позивачем, внаслідок пошкодження у ДТП світлофорного об`єкту, був складений дефектний акт на ремонт після ДТП. На підставі зазначеного дефектного акту від 16.11.2023 року було виконано будівельні роботи з ремонту світлофорного об`єкту та складено довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2023 року (форма КБ-3), акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року (форма КБ-2в). Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2023 року, вартість матеріальної шкоди, завданої КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР внаслідок пошкодження у ДТП світлофорного об`єкта за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе - вул. Петрозаводська у місті Дніпрі, складає 179115,35 грн.. Позивачем було виконано будівельні роботи по ремонту зазначеного світлофорного об`єкту на суму 179115,35 грн., тому позивач просив суд стягнути із [PERSON] на користь Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради суму завданої майнової шкоди у розмірі 179115,35 грн., а також стягнути судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2023 року з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. У результаті даного ДТП пошкоджено транспортний засіб регулювання дорожнього руху та завдано збитків КП «Транспортна інфраструктура міста», яка є балансоутримувачем світлофорного об`єкту. Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2024 року (а.с.9-10). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради від 16.11.2023 року світлофорний об`єкт, розташований за адресою: вул. Донецьке шосе - вул. Петрозаводська у місті Дніпрі, перебуває на балансі КП «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради (а.с.11). Законом України "Про автомобільні дороги" встановлений обов`язок органів місцевого самоврядування утримувати автомобільні дороги в належному стані. Так, у ч. 1 ст. 16 Закону України "Про автомобільні дороги" встановлено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги" складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Згідно з п. 8.1.ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Відповідно до Правил утримання технічних засобів регулювання дорожнього руху вулично-дорожньої мережі населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №296 від 08.11.2017 р., до технічних засобів регулювання дорожнього руху належать дорожні світлофори, світлова сигналізація, табло зворотного відліку, дорожні знаки, огородження, дорожня розмітка, напрямні стовпчики, пристрої примусового зменшення швидкості, периферійне обладнання (контролери, засоби обробки і передачі інформації, засоби диспетчерського зв`язку). Таким чином, світлофорні об`єкти, будучи технічними засобами організації дорожнього руху, перебувають в комунальній власності міста. Для визначення завданої матеріальної шкоди позивачем, внаслідок пошкодження у ДТП світлофорного об`єкту, був складений дефектний акт на ремонт після ДТП (а.с.12). На підставі зазначеного дефектного акту від 16.11.2023 року було виконано будівельні роботи з ремонту світлофорного об`єкту та складено довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2023 року (форма КБ-3), акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року (форма КБ-2в) (а.с.16-17,18-23). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як вбачається з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. Таким чином, оскільки матеріальна шкода, спричинена позивачу, не була відшкодована в повному обсязі, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача спричинену ним матеріальну шкоду в розмірі 179115,35 грн.. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви у розмірі 3028,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved