Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

16.06.2024 позивач [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , вказавши на існування підстав для позбавлення останнього батьківських прав стосовно їх сина [PERSON] . В обґрунтування позову вказано, що вони із відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2005 року до травня 2009 року. [INFO] у них народився син [PERSON] . З травня 2009 відповідач покинув її із сином і з цього часу не бачив сина і не спілкувався з ним. Позивачка один раз звернулася до відповідача із проханням надати дозвіл на виїзд сина за кордон на відпочинок і лікування, але отримала відмову в нецензурній формі. Син постійно проживає з нею, ніякої матеріальної допомоги на утримання не надає і не надавав по цей час, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизначених норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". Син не отримував від батька жодного подарунку з дня народження, жодної іграшки чи книжки. Більш того, з 05.11.2011 по травень 2024 сукупний розмір заборгованості по аліментам, які повинні бути стягнені з [PERSON] на її користь склав 478913,8 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Оскільки позивачка перебуває у шлюбі, піклування про сина здійснюють вони разом із чоловікомО. [PERSON] , створили хороші умови для розвитку та навчання сина. Все наведене підтверджується актом оцінки потреб сім`ї/особи. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує його вдома, в дитячому дошкільному закладі, у Семенівському ліцеї № 2 Семенівської селищної ради. Крім того, його неодноразово бачили односельці в нетверезому стані, відповідач ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Вищезазначене свідчить виключно про одне, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 25.06.2024 справу прийнято до провадження судді [PERSON] ; розгляд справи призначено з повідомленням сторін, відповідачеві, зокрема, запропоновано надати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали суду та судової повістки. 24.07.2024 закрито підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд справи 15.08.2024 о 10-00 год. 15.08.2024 позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з наведених у ньому підстав. Наголосила, що батько дитини нею не цікавиться із 2-х років. Син батька не знає. Чоловік позивачки разом із нею виховує сина, має намір його усиновити. ВІдповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Дійсно тривалий час не цікавиться сином. Змоги допомагати грішми теж не має, оскільки через прострочення посвідки на право постійного проживання на території України не може працевлаштуватися. Знає про існування великої заборгованості за аліментами. Наразі проживає у [ADDRESS] . Третя особа представника у судове засідання не направила, надіслала до суду висновок щодо спору. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши вступні промови сторін, вивчивши наявні у справі докази, суд встановив таке. Відповідач [PERSON] і позивачка [PERSON] є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Згідно витягу № 1737 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і складі сім`ї має: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно оцінку потреб сім`ї/особи № 348 від 10.05.2024 сім`я проживає у приватному будинку, є всі умови для проживання та виховання дітей (а.с. 9). Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 10.05.2024 сім`я багатодітна, на утриманні троє неповнолітніх дітей. Сім`я не потребує надання соціальних послуг (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № [NUMBER] від 03.01.2012 з примусового виконання виконавчого листа № 2-230 виданого 31.07.2009 Семенівським районним судом Полтавської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі частини, щомісячно на утримання сина - [PERSON] [INFO] . Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2024 становить 478913,80 грн (а.с. 12). Згідно висновку органу опіки та піклування "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини" від 11.07.2024, орган опіки та піклування Семенівської селищної ради вважає можливим та доцільним, позбавити батьківських прав батька дитини - [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 33-36). Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі СК) визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як роз`яснено у п. 16 зазначеної Постанови ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В Рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Слід наголосити, що за загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як наслідок суд робить висновок, що відповідач [PERSON] , як батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , не бере участі у його вихованні і розвитку, не бачиться з ним, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує будь-які догляд, утримання, виховання тощо. Суд також враховує беззастережне визнання відповідачем позову. Визнання відповідачем позову відповідає вимогам закону. Отже, за встановлених у справі обставин, судом встановлена наявність достатніх правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 1211,20 грн судового збору (а.с. 15), а відповідач визнав позов повністю, то позивачеві, згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 605,60 грн (1211,20 50 %), а решту 605,60 грн стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved