Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бражник Денис Сергійович звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №210/1036/24, в якій просив суд ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення на користь [PERSON] судових витрат у розмірі 7500 гривень. В обґрунтування заяви зазначає, що на підтвердження витрат ним додано договір про надання правової допомоги, акт на прибутковий касовий ордер, у відзиві на позовну заяву було зазначено, що орієнтовні витрати по справі відповідач поніс або очікує понести становлять 7500 гривень. Сторони при розгляді справи присутніми не були. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. До початку судового розгляду, 25 липня 2024 року від представника ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування яких зазначив наступне. В копії долученого до заяви про ухвалення додаткового рішення акту (опису) виконаних робіт по договору про надання правової допомоги №321 від 18.07.2024 р. зазначено, що Адвокатське бюро надало наступні послуги: «усні та письмові консультації, роз`яснення з правових питань, що стосується стягнення з клієнта заборгованості за кредитним договором в рамках судової справи 210/1036/24 в тому числі правовий аналіз документів судової справи - 1500 грн; Складання процесуальних документів, а саме відзиву на позовну заяву ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» у рамках судової справи 210/1036/24 та заперечень на відповідь на відзив апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу - 5000 грн; у разі необхідності участь в судових засіданнях та надання іншої правової допомоги, обумовленої предметом договору - 1000 грн». Перелік нібито наданих адвокатом послуг Відповідачу згідно вказаного акту суперечить обсягу фактично наданих адвокатом послугами у справі. Враховуючи викладене, просив суд у задоволенні заяви представника Відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі 210/1036/24 відмовити повністю. В судове засідання сторони не з`явились. Про місце і час судового розгляду повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення судового розгляду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 31 жовтня 2022 року у справі № 236/3503/20-ц (провадження № 61-19531св21). Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Судом встановлено, що представником відповідача, при поданні відзиву на позовну заяву, до суду було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом даної справи. З матеріалів справи вбачається, що докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу було подано з додержанням строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, представником відповідача надано: Договір №321 про надання правової допомоги від 04.03.2024 року; Акт (опис) виконаних робіт до Договору №321 про надання правової допомоги від 18.07.2024 року; квитанцію до прибуткового касового ордера №50 від 05.04.2024 року. Між відповідачем [PERSON] та Адвокатським бюро «Бражник і партнери» 04 березня 2024 року було укладено Договір №321 про надання правової допомоги, відповідно до якого, адвокатським бюро надається наступна правова допомога: усні та письмові консультації, роз`яснення з правових питань, що стосуються стягнення з Клієнта заборгованості за кредитним договором в рамках судової справи №210/1036/24; складання процесуальних документів, а саме відзиву на позовну заяву ТОВ «АІА Фінанс Груп» у рамках судової справи 210/1036/24 та заперечень на відповідь на відзив апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу; у разі необхідності участь в судових засіданнях та надання іншої правової допомоги обумовленої предметом даного договору (а.с.111). Згідно Акту (опису) виконаних робіт по договору про надання правової допомоги №321 від 18.07.2024 року, Клієнтом [PERSON] отримано від Адвокатського бюро «Бражник і партнери» наступні послуги: «усні та письмові консультації, роз`яснення з правових питань, що стосується стягнення з клієнта заборгованості за кредитним договором в рамках судової справи 210/1036/24 в тому числі правовий аналіз документів судової справи - 1500 грн; Складання процесуальних документів, а саме відзиву на позовну заяву ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» у рамках судової справи 210/1036/24 та заперечень на відповідь на відзив, апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу - 5000 грн; у разі необхідності участь в судових засіданнях та надання іншої правової допомоги, обумовленої предметом договору - 1000 грн» (а.с.112). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №50 від 05.04.2024 року, [PERSON] сплачено АБ «Бражник і партнери» суму у розмірі 7500 гривень на підставі Договору №321 про надання правової допомоги від 04.03.2024 року (а.с.112 зворот). 08 липня 2024 року судом ухвалено рішення по цивільній справі №210/1036/24, яким: Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до [PERSON] про стягнення про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (Ідентифікаційний код 41184403) суму заборгованості за кредитним договором №1784449 від 29.10.2018 року у загальному розмірі 6233,73 гривень (шість тисяч двісті тридцять три гривні сімдесят три копійки), з яких: - сума кредиту (згідно Заявки) у розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень; - проценти (згідно Заявки) у розмірі 1266,00 грн (одна тисяча двісті шістдесят шість гривень); інфляційні втрати (згідно ст.625 ЦКУ) у розмірі 967,73 грн (дев`ятсот шістдесят сім гривень сімдесят три копійки). Стягнуто з [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (Ідентифікаційний код 41184403) витрати на правничу допомогу у розмірі 8934,66 грн (вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні шістдесят шість копійок). Стягнуто з [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (Ідентифікаційний код 41184403) судовий збір у розмірі 239,82 грн (двісті тридцять дев`ять гривень вісімдесят дві копійки) (а.с.100-108). Під час ухвалення рішення, судом не було вирішено питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у відзиві на позовну заяву відповідачем було вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та не надано до суду акту виконаних робіт. За правилами статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №640/24023/21, відповідно до якої «відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами». Суд враховує, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, є малозначною, та не викликає особливої складності. Долучені до матеріалів Договір №321 про надання правової допомоги від 04.03.2024 року; Акт (опис) виконаних робіт до Договору №321 про надання правової допомоги від 18.07.2024 року, містять конкретний перелік виконаних адвокатом робіт, проте не містять кількості часу, який витрачений для усних та письмових консультацій, роз`яснення з правових питань, що стосується стягнення з клієнта заборгованості за кредитним договором в рамках судової справи 210/1036/24, в тому числі правовий аналіз документів судової справи; складання процесуальних документів, а саме відзиву на позовну заяву ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» у рамках судової справи 210/1036/24 та заперечень на відповідь на відзив. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року в справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа № 922/1964/21) встановлено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Представником позивача подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування яких зазначив, що перелік нібито наданих адвокатом послуг відповідачу згідно вказаного акту суперечить обсягу фактично наданих адвокатом послугами у справі. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа "East/WestAllianceLimited" проти України" (заява N 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Враховуючи те, що представник позивача заперечує проти стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, долучені до матеріалів Договір №321 про надання правової допомоги від 04.03.2024 року; Акт (опис) виконаних робіт до Договору №321 про надання правової допомоги від 18.07.2024 року, містять конкретний перелік виконаних адвокатом робіт, проте не містять кількості часу, який витрачений для усних та письмових консультацій, роз`яснення з правових питань, що стосується стягнення з клієнта заборгованості за кредитним договором в рамках судової справи 210/1036/24, в тому числі правовий аналіз документів судової справи; складання процесуальних документів, а саме відзиву на позовну заяву ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» у рамках судової справи 210/1036/24 та заперечень на відповідь на відзив, суд вважає, що заявлені представником відповідача вимоги в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме підлягають стягненню із позивача ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» на користь відповідача [PERSON] в розмірі 3000,00 гривень, що відповідає критеріям розумності та пропорційності. Враховуючи викладене, заява відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial