Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

13.05.2024 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, третя особа: ФОП [PERSON] , про виділ частки нерухомого майна в натурі, в якому просила припинити право спільної часткової власності за [PERSON] , на 13/20 частини нерухомого майна по [ADDRESS] , що становить: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 47,6 кв.м. житловою площею 18,7 кв.м., житловий будинок літ. Б-1 загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., гараж літ Д, навіс літ. Д1, вбиральня літ.Е, огорожа №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3. Виділити [PERSON] , 13/20 частини нерухомого майна по [ADDRESS] , що становить: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 47,6 кв.м. житловою площею 18,7 кв.м., житловий будинок літ. Б-1 загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., гараж літ Д, навіс літ. д1, вбиральня літ.Е, огорожа №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3, в окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.05.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Заявою від 28.05.2024 зазначені в ухвалі суду недоліки було усунуто. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 08.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Борисенко Є.М. в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав на адресу суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив розглянути справи без його участі, при вирішенні рішення покладався на розсуд суду. Третя особа ФОП [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить 13/20 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення від 24.10.2002, копією довідки ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 18.08.2021 № 9641 (а.с. 6-7). Відповідно до відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, інша частина, а саме 7/20 домоволодіння належить [PERSON] (а.с. 8). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15.09.2020 у справі №553/188/20 було задоволено позов [PERSON] , припинено право спільної часткової власності [PERSON] на 7/20 частини житлового будинку по [ADDRESS] виділено та визнано право власності [PERSON] , як на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, з подальшою можливістю присвоїти окрему адресу без порушення його цільового призначання належну позивачу частину домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 9-11) Відповідно до відомостей з державного реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з листа ФОП [PERSON] від 07.05.2024 №29, позивачу було відмовлено підготовці технічної документації із землеустрою, для подальшого оформлення права приватної власності у порядку приватизації через те, що правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна по [ADDRESS] містять невідповідність, а саме: технічний паспорт від 04.06.2010 та свідоцтво про право власності від 24.10.2002 посвідчують право спільної часткової власності на житловий будинок, хоча частина будинковолодіння позивача фактично є окремим об`єктом нерухомого майна, що становить одиницю (а.с. 14). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 27.12.2023 року, та довідки ФОП [PERSON] від 02.04.2024 вих. № 14, на [ADDRESS] знаходиться: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 47,6 кв.м. житловою площею 18,7 кв.м., житловий будинок літ. Б-1 загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., гараж літ Д, навіс літ. Д1, вбиральня літ.Е, огорожа №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3, складає окремий об`єкт нерухомого майна та становить одиницю так як є повністю ізольованим від приміщень та будівель іншого співвласника, має окремий вхід та окрему систему життєзабезпечення (електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення тощо). Земельна ділянка на якій знаходиться частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належить [PERSON] (13/20) відокремлена огорожею та не має місць загального користування з сусідами (а.с. 15-19). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Приписами ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правовий режим спільної часткової власності визначено главою 26 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у випадках, встановлених законом. За змістом ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною часткової власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою; право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до пунктів 6,7 постанови Пленуму №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Згідно з ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право приватної власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника такого об`єкта нерухомого майна, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Отже, судом встановлено що нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] складає окрему одиницю права і фактичним власником вказаного нерухомого майна є [PERSON] Заявляючи вимоги про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, позивач надала суду докази, які підтверджують що такий виділ можливий з технічної точки зору. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved