Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] , про визнання батьківства. Позовні вимоги мотивує тим, що у 2014 році він познайомився із [PERSON] , в яку майже одразу закохався та почав із нею зустрічатися, і навіть якийсь період часу вони жили разом. Однак, [PERSON] в той період офіційно ще перебувала у зареєстрованому шлюбі, хоча йому повідомила, що фактично з чоловіком не проживає. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , батьком якого вказали [PERSON] . З часу знайомства, вони з [PERSON] то були разом, то ні. Наразі вони знаходяться у стосунках і проживають у громадянському шлюбі. Нещодавно, 18.11.2022 року, [PERSON] сказала йому, що її колишній чоловік оспорив своє батьківство і повідомила його, що саме він є батьком дитини, а зареєстрували батьком дитини [PERSON] тому, що дитина народилася незадовго до розлучення. До цього часу [PERSON] не розповідала йому, що дитина його, хоча він завжди дуже добре відносився до нього, дійсно як до рідного. А тому посилаючись на положення ч.1 ст. 129 СК України, просить суд визнати його - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком [PERSON] , народженого [INFO] . У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у без її участі. Також у матеріалах справи наявна заява [PERSON] у якій вона зазначає, що позовні вимоги визнає, оскільки позивач є батьком [PERSON] . Також надала суду копію рішення суду про виключення відомостей про батьківство відповідача [PERSON] стосовно двох її старших дітей за позовом відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.08.2001 року перебували у шлюбі, який розірвано згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2020 року у справі № 308/4102/19. Також встановлено, що [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , батьком якого вказано [PERSON] . Згідно ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК (2947-14) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно наданого позивачем результату № 10472683 від 06.12.2023 року, виданого ТОВ «ВАН ЛАБ», за результатами дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства відносно [PERSON] , [INFO] , встановлено, що передбачуваний батько - [PERSON] , [INFO] є більш імовірним біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ., апостеріорна ймовірність батьківства у даному випадку становить 99,9%. Мати дитини - [PERSON] визнає батьківство позивача [PERSON] , [INFO] , щодо сина [PERSON] , [INFO] . Окрім того, суд враховує обставини, встановлені рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.12.2020 року у справі № 308/4104/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, які є ідентичними наведеним позивачем у даній справі щодо припинення спільного проживання між [PERSON] та [PERSON] з 2014 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що в судовому засіданні належними доказами встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, (далі - Правила) встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення, зміни чи включення до актового запису про народження дитини відомостей про батька. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. А тому, враховуючи, що [PERSON] [INFO] , заявив позов про визнання батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] , та дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] , суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved