Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради, діючи в інтересах дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідачів до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав останніх щодо їх дитини. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що відповідачі є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 31.01.2024 під час здійснення службою у справах дітей спільно з міським центром соціальних служб профілактичних візитів до сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах було виявлено, що у сім`ї [PERSON] діти знаходять в умовах, загрозливих для їх життя та здоров`я. Мати дітей, [PERSON] , [INFO] , відмовилась пускати комісію в дім та не йшла на контакт, дітей закрила в будинку та не показувала. Будинок знаходиться в аварійному стані, відсутнє опалення, жахливий стан стелі, стін та підлоги, вхідні двері розвалюються. З будинку йде сморід, ймовірно продукти харчування відсутні. [PERSON] проживає з дітьми за адресою [ADDRESS] . Будинок належить її співмешканцю, [PERSON] , який зловживає алкогольними напоями та часто поводить себе агресивно, нецензурно висловлюється та виганяє членів комісії. Батько дітей, [PERSON] , давно не живе з жінкою, однак шлюб вони не розірвали. Зі слів [PERSON] біологічним батьком дітей [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до розпорядження Чопського міського голови від 02.02.2024 №18 дітей [PERSON] та [PERSON] було негайно відібрано у матері у зв`язку з загрозою їх життю та здоров`ю та влаштовано до КНГІ «Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня» для обстеження та надання медичної допомоги. Під час первинного обстеження у дітей було виявлено захворювання шкіри, недогодованість та підвищення температури тіла. Дівчата [PERSON] та [PERSON] з 2021 року та по теперішній час знаходяться на повному утримання в БО «Будинок милосердя «Добрий Самаритянин» с. Велика Добронь за заявою їх бабусі. Відповідно до листа директора БО «Будинок милосердя «Добрий Самаритянин» від 06.02.2024 №005/23 мати з батьком вже тривалий час не шукають зустрічі з ними, не підтримують зв`язок навіть по телефону, не навідуються до них, своїх батьківських обов`язків не виконують. [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , батько [PERSON] визнає лише його, з його слів, тільки він є його сином, за яким він веде догляд. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позбавити відповідачів батьківських прав щодо дітей, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачі не з`явилися, неодноразово викликалися до суду, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик до суду на вебпорталі Судова влада України, відзиву на позовну заяву не подали. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Відповідними копіями свідоцтв про народження стверджується, що громадяни України [PERSON] та [PERSON] вказані батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У акті про обстеження умов проживання вказано, що 31.01.2024 під час здійснення службою у справах дітей спільно з міським центром соціальних служб профілактичних візитів до сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах було виявлено, що у сім`ї [PERSON] діти знаходять в умовах, загрозливих для їх життя та здоров`я. Мати дітей, [PERSON] , [INFO] , відмовилась пускати комісію в дім та не йшла на контакт, дітей закрила в будинку та не показувала. Будинок знаходиться в аварійному стані, відсутнє опалення, жахливий стан стелі, стін та підлоги, вхідні двері розвалюються. З будинку йде сморід, ймовірно продукти харчування відсутні. [PERSON] проживає з дітьми за адресою [ADDRESS] . З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради від 08.02.2024 №0315/431 видно наступне: Службою у справах дітей направлено клопотання до міського голови про виявлення дітей в умовах, які є загрозливими для їх життя та здоров?я. Так, 02.02.2024 на підставі розпорядження Чопського міського голови від 02.02.2024 №18 спільно з працівниками поліції було проведено негайне вилучення дітей із сім?ї. 3 акту проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] та [PERSON] вбачається, що рівень безпеки визначений як дуже небезпечний. Дітей доставлено під супроводом до КНІ «Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня» для надання медичних послуг. Під час проведення обстеження дітей лікарем виявлено, що діти мають підвищену температуру тіла, недоїдання, хворобу шкіри та потребують належного лікування в стаціонарі. Діти Ковач знаходились на обліку СЖО із 2021 року, з батьками постійно проводились профілактичні бесіди, здійснювались візити додому, надавалась всебічна консультаційна допомога, зокрема щодо оформлення документи на матеріальні допомоги, державні соціальні виплати, також надавалась гуманітарна допомога, продукти харчування, речі тощо. Однак сім?я не йшла на контакт з соціальними службами, поліцією та старостою села. Співмешканець з яким проживає мати дітей, був працевлаштований, однак із-за пияцтва та пропусків на роботі, був звільнений. Сім?я перебувала у скрутному матеріальному становищі. Попри всі намагання соціальних служб, подолати СЖО в даній сім?ї не с можливим, оскільки сама сім?я не прагне змінювати своє ставлення до життя та виконання своїх батьківських обов`язків. Дівчата [PERSON] та [PERSON] з 2021 року та по теперішній час знаходяться на повному утриманні в БО «Будинок милосердя «Добрий Самаритянин» с. Велика Добронь за заявою їх бабусі. Мати з батьком вже тривалий час не шукають зустрічі з ними, не підтримують зв?язок, не навідуються до них. [PERSON] періодично проживає з батьком [PERSON] або з бабусею [PERSON] . Наразі тимчасово влаштований до бабусі в [ADDRESS] . Відповідно до листа відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП Закарпатській області від 05.02.2024 №1681/106/25-1-2024 [PERSON] та [PERSON] неодноразово були попереджені про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, однак ніяких висновків не зробили. Станом на 05.02.2024 [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП. Відповідно до наказу служби у справах дітей від 07.02.2024 №5 діти взяті на первинний облік, як такі, що залишились без батьківського піклування. Питання про невиконання батьківських обов`язків було винесено на розгляд засіданні Комісії з питань захисту прав дитини від 05.02.2024, де орган опіки та піклування вирішив позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , подавши відповідний позов до суду. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). При цьому з огляду на тлумачення ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В розглядуваному випадку суд вважає, що батьки дітей самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу не бачаться з дітьми, не шукають зустрічі з ними, не підтримують зв`язок з дітьми, не допомагають матеріально, не цікавляться фізичним, освітнім та духовним розвитком дітей. Вказане у своїй сукупності свідчить про свідоме ухилення відповідачів, як батьків дітей, від виконання батьківських обов`язків й становить винну поведінку таких по відношенню до дітей. Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, суд приходить до переконання, що відповідачів слід позбавити батьківських прав щодо їх сина. Суд зауважує, що за ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір є гарантованим. За ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позивачем судовий збір не сплачувався на підставі ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», при цьому суд розглянув одну вимогу немайнового характеру, за розгляд якої передбачено сплату судового збору у 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Outcome: approved