Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 13 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції у Чернігівській області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 110. Від шлюбу вони (сторони) мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею (позивачем). Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку із тим, що між ними (сторонами) відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки. Під час спільного проживання відповідач постійно застосовував відносно неї (позивача) фізичне насильство та висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого вона декілька разів викликала працівників поліції. Підтримання шлюбних відносин фактично припинено з серпня 2023 року. Вона (позивач) категорично заперечує проти збереження шлюбу. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дочки Злати. [PERSON] просила: - розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; - стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки Злати в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку у відсутності сторін за наявними у ній доказами, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй прізвище, набуте у шлюбі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. З копії свідоцтва про народження (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду доказів про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] . Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов в цій частині також підлягає задоволенню. З відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу та в дохід держави в сумі 1073,60 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved