Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Перечинська міська рада Закарпатської області звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Ужгородська районна державна адміністрація Закарпатської області, Державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу ЦНАП Перечинської міської ради Закарпатської області та Перечинська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати недійсним та скасувати дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2012 року [NUMBER], а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію від 21 грудня 2012 року реєстраційний номер 38538265; скасувати рішення про державну реєстрацію від 03 вересня 2020 року реєстраційний номер 38024217, зареєстроване в реєстрі за № 3-60; скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-61 на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що свідоцтвом про право власності на житло, виданим Фондом комунального майна Перечинського району від 24 березня 1994 року на підставі розпорядження за № 7 від 24 березня 1994 року та зареєстрованого в Ужгородському МБІ за № 28 від 24 березня 1994 року підтверджувалося право спільної власності [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Наведений факт також підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 01 червня 2001 року № 600. В подальшому власники квартири продали вищевказану квартиру Перечинській районній державній адміністрації згідно договору купівлі-продажу від 01 червня 2001 року № 600, за яку до підписання договору отримали 18 000 грн, що зазначено у п. 4 Договору. Дана квартира була придбана для сім`ї [PERSON] та її дочки [PERSON] , які попередньо проживали в аварійному будинку, що підтверджується розпорядженням голови Перечинської районної державної адміністрації від 30 травня 2001 року № 145. Квартира передана вказаній родині згідно акту комісією у складі: головного спеціаліста фінансово-господарського відділу райдержадміністрації [PERSON] , завідуючого відділом з питань надзвичайних ситуації та цивільного захисту населення райдержадміністрації [PERSON] , головного спеціаліста відділу з питань НС та ЦЗН райдержадміністрації [PERSON] . В подальшому [PERSON] та [PERSON] заселилися в квартиру та проживали в ній. 16 січня 2009 року прокурор Перечинського району радник юстиції Р.Орсаг в інтересах [PERSON] звернувся до Перечинського районного суду з позовною заявою про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . Однак ухвалою суду від 06 квітня 2009 року цивільну справу закрито у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] . У 2012 році [PERSON] звернувся до Перечинської міської ради щодо видачі йому дублікату свідоцтва на право власності на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Перечинської міської ради від 08 червня 2012 року доручено Перечинському районному комунальному підприємству «Бюро технічної інвентаризації» видати [PERSON] дублікат свідоцтва про право власності на належну йому квартиру. Однак, на момент прийняття даного рішення виконавчий комітет Перечинської міської ради не знав і не міг знати про наявність договору купівлі-продажу квартири від 01 червня 2001 року № 600. Після смерті [INFO] [PERSON] , відповідачами відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом № 3-60 та № 3-61 від 03 вересня 2020 року оформлено спадщину за померлою, а тому вищевказані документи також підлягають скасуванню як похідні від оскаржуваного дублікату свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2012 року САЕ №677715. В подальшому розпорядженням Перечинського міського голови № 08/02-04 від 30 січня 2017 року, яке видано на підставі заяви [PERSON] (сусідки) про те, що [PERSON] хворіє і знаходиться на лікуванні в інтернаті для хворих, в Перечинській міській раді створено комісію з обстеження квартири [PERSON] . Вказаною комісією складено відповідний акт та опечатано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Розпорядження Перечинського міського голови №15/02-01 від 26 вересня 2019 року у зв`язку з перебуванням [PERSON] на лікуванні в Обласній психіатричній лікарні у с. Вільшани Хустського району Закарпатської області створено комісію з обстеження вищезазначеної квартири, яка вилучила документи, що знаходилися всередині, опечатала квартиру, а документи з ключами залишила на зберіганні у сейфі Перечинської міської ради. 14 вересня 2020 року до Перечинської міської ради звернувся відповідач [PERSON] з приводу негайного зняття опломбування та повернення йому ключів від квартири за адресою: [ADDRESS] . При розгляді вищевказаного звернення Перечинською міською радою Закарпатської області встановлено, що відповідно до Розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації від 30 травня 2021 року № 145 «Про придбання житла»: виділено 18 000 грн для придбання житла сім`ї [PERSON] за рахунок одержаної з обласного бюджету субвенції; юридичному відділу апарату державної адміністрації доручено забезпечити підготовку та укладання договору купівлі-продажу квартири для сім`ї [PERSON] в [ADDRESS] , яка проживає в аварійному будинку в [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , продавець - [PERSON] ; фінансовому управлінню державної адміністрації доручено профінансувати 18 000 грн на спеціальний рахунок райдержадміністрації для придбання житла потерпілим від повені. Також Перечинській міській раді стало відомо, що 01 червня 2001 року між [PERSON] та Перечинською РДА укладено договір купівлі-продажу за реєстровим номером 600, згідно якого Перечинській РДА було продано квартиру за адресою: [ADDRESS] для передачі її [PERSON] та [PERSON] . Згідно ксерокопії паспорту [PERSON] встановлено, що 09 грудня 2002 року він знятий з реєстраційного обліку квартири [ADDRESS] , тобто після продажу ним вищевказаної квартири. З довідки адміністратора відділу ЦНАП Перечинської міської ради Закарпатської області від 07 лютого 2020 року за № 293 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до Перечинського районного суду з позовом до Перечинської міської ради Закарпатської області про вселення у квартиру [ADDRESS] (справа №304/1371/20), до якого додав ксерокопію договору купівлі-продажу квартири від 01 червня 2001 року за №600, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Перечинською державною адміністрацією в особі першого заступника голови районної державної адміністрації Гудака А.І. , посвідченого державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Закарпатської області Ганчак Е.О. Вказане свідчить, що [PERSON] не спростовує факту відчуження спірної квартири на користь Перечинської РДА та яку в подальшому було передано постраждалим від повені [PERSON] та [PERSON] . Отже, відповідачі протиправно заволоділи та отримали право власності на квартиру [ADDRESS] , а також незаконно отримали дублікат свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 11 грудня 2012 року як підставу для реєстрації права власності. Таким чином, при укладанні договору купівлі-продажу № 600 від 01 червня 2001 року квартири [ADDRESS] відповідно до п. 21, 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року нотаріусом оригінал свідоцтва на право власності даної квартири було вилучено і приєднано до нотаріальної справи. Поряд з цим, відповідачами при оформленні спірного свідоцтва не подано до виконавчого комітету Перечинської міської ради всіх необхідних документів, а саме: заяви зі згодою всіх повнолітніх співвласників житла на видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло; оголошення про втрату свідоцтва в друкованих засобах масової інформації (пред`явити газету та надати ксерокопію (на одному аркуші) назви газети, дати виходу і самого оголошення). 24 березня 2022 року рішенням Перечинської міської ради № 533 скасовано пункт 5 рішення виконавчого комітету Перечинської міської ради від 08 червня 2012 року № 25, а саме «у зв`язку з втратою свідоцтва про право власності на квартиру, яка належить [PERSON] і знаходиться за адресою [ADDRESS] років Жовтня просити Перечинське районне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» видати дублікат свідоцтва». Оскільки вказане свідчить про неправомірність переходу до відповідачів права власності на квартиру [ADDRESS] , тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 04 травня 2022 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Крім цього, залучено Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу ЦНАП Перечинської міської ради Закарпатської області та Перечинську державну нотаріальну контору до участі у даній справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (том 1 а. с. 48-51). Двадцять четвертого травня 2022 року відповідач [PERSON] подав заперечення на позов, у якому просив відмовити в позові, оскільки позивачем пропущено загальну позовну давність тривалістю три роки по скасуванню дубліката свідоцтва на нерухоме майно від 11 грудня 2012 року, тоді як на час звернення пройшло більше дев`яти років і п`яти місяців. Крім цього зазначив, що спірку квартиру не продавав, ніяких коштів не отримував, йому невідомо куди поділося свідоцтво про приватизацію його квартири у 1994 році. Так, дійсно, у зв`язку з важкими сімейними обставинами йому потрібні були кошти і він погодився на продаж квартири, здав всі документи у комісію Перечинської районної ради. Проте для укладення договору його так і не викликали. У 2009 році отримав довідку від міського голови, що вони є власниками квартири. З метою розпорядження своїм майном у 2009 році отримав дублікат свідоцтва на квартиру. У 2020 році отримав відповідь, що районна рада не має договору продажу спірної квартири. Тобто станом на 2020 рік у БТІ вони рахувалися власниками квартири. Стверджує, що підписи на договору купівлі продажу не належать йому чи членам його сім`ї (том 1 а. с. 74-76). Ухвалою суду від 24 травня 2022 року заяву Перечинської міської ради Закарпатської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Перечинської міської ради Закарпатської області до [PERSON] та [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Ужгородська районна державна адміністрація Закарпатської області, Державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу ЦНАП Перечинської міської ради Закарпатської області та Перечинська державна нотаріальна контора про визнання недійсним та скасування дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування рішень про державну реєстрацію та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом задоволено повністю: накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; заборонено здійснювати будь-які дії щодо нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зокрема щодо вселення та реєстрації будь-яких інших осіб, укладення договорів оренди, надання/припинення комунальних послуг, здійснення будь-яких платежів (том 1 а. с. 92-98). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Перечинського районного суду від 24 травня 2022 року змінено, виклавши третій абзац резолютивної частини ухвали в такій редакції: «Заборонити будь-кому вчиняти та реєструвати дії з квартирою [ADDRESS] , спрямовані на зміну в будь-який спосіб (оформлення права власності, зміна власника, відчуження, передача в заставу, оренду, встановлення обтяження, укладання договорів про надання комунальних послуг, вселення осіб у квартиру, інший спосіб) із виготовленням документів, необхідних для таких дій, правового статусу та умов цивільного обороту зазначеної квартири (незалежно від фіксації та змін ідентифікуючих, реєстраційних, облікових реквізитів цього майна), за винятком вчинення відповідних дій на виконання чинних судових рішень.», а в іншій частині залишено апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Перечинського районного суду від 24 травня 2022 року без змін. Сьомого грудня 2022 року відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Деяк В.Ю. подали письмові пояснення по справі, у яких заначили, що міська рада зобов`язала підпорядковане їй БТІ видати йому дублікат свідоцтва приватизації, оскільки такий загубився комісією райдержадміністрації. Ніякого порушення прав міської ради та БТІ не відбулося. Наразі у міської ради відсутні підстави подавати до суду позов про захист порушених прав, так як сторонами по справі про скасування дублікату приватизації є: міська рада, БТІ, він, його син та покійна дружина. Із виданням БТІ дублікату приватизації 1994 року нічиї права порушені не були, такий відповідає оригіналу. Міська рада не ставить питання про визнання права власності на квартиру. До того ж, міською радою у період з 2012 року по 2022 рік пропущено строк позовної давності, а позов пред`явлено для затягування вселення його у власну квартиру. Вважає, що міська рада не вправі пред`являти позовні вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації права власності, оскільки її права жодним чином не порушені, така не є стороною по справі. Тобто подаючи позов міська рада не має порушеного права чи інтересу як майнового, так і немайнового характеру (том 1 а. с. 170-171). Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (том 1 а. с. 179-180). Четвертого червня 2024 року відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Деяк В.Ю. подали додаткові пояснення по справі, у яких просили прийняти рішення про відмову позивачу в позові тому, що міська рада є неналежним позивачем. Так, після здійснення нотаріусом дій по отриманню спадщини відповідачами за своєю дружиною та мамою мають право подавати до суду - нотаріус, відповідачі, прокуратура якщо здійснено ущемлення прав держави. Ніхто з цих осіб до суду не звертався. Якщо брати до уваги, що нібито відповідачі та покійна [PERSON] продали квартиру райдержадміністрації у 2001 році, то відповідно мають право подати позов на скасування цього договору - нотаріус, райдержадміністрація, відповідачі, прокуратура, якщо є ущемлення прав держави. Цими особами позову про скасування спірного договору не подавалося. Міська рада не купувала квартиру, їй в розпорядження райдержадміністрація цю квартиру не давала і у власність не продавала. Відтак на даний час міська рада не може бути позивачем у цьому позові (том 2 а. с. 14-15). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задовольнити. Представник відповідачів - адвокат Деяк В.Ю. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, оскільки міською радою пропущено строк позовної давності та така є неналежним позивачем за пред`явленим позовом. Завідувач Перечинської державної нотаріальної контори Михалко В.П. у судове засідання також не з`явилася, подала заяву про проведення розгляду справи без її участі. У судове засідання представник Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області та Державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу ЦНАП Перечинської міської ради Закарпатської області як треті особи не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд установив, що на підставі розпорядження голови Перечинської райдержадміністрації від 30 травня 2001 року № 145 був 01 червня 2001 року укладений договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Ганчак Е.О. за реєстровим № 600, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] продали, а Перечинська районна державна адміністрація Закарпатської області купила квартиру [ADDRESS] , продажна ціна майна 18 000,00 грн, квартиру передано [PERSON] і [PERSON] (том 1 а. с. 20-22, 25-28). [PERSON] померла [INFO] (том 1 а. с. 18, 19). На підставі пункту 5 рішення Виконкому Перечинської міської ради від 08 червня 2012 року № 25 у зв`язку з втратою свідоцтва про право власності на квартиру видано 11.12.2012 дублікат Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , де на праві спільної сумісної власності зазначені власниками квартири [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , право власності цих осіб на квартиру зареєстровано 21 грудня 2012 року (том 1 а. с. 11-13, 31-32). Після смерті [PERSON] 23 грудня 2005 року спадкоємцям за законом [PERSON] і [PERSON] державний нотаріус Першої ужгородської державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Ластівка А.В. видала 03 вересня 2020 року у спадковій справі №57/2020 Свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими номерами, відповідно, 3-60 і 3-61, на частки в спадщині, яка складається з 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , а саме, на 1/6 частину квартири кожному (а.с. 18, 19). Право спільної часткової власності на квартиру зареєстровано 03 вересня 2020 року (том 1 а. с. 14-15). Рішенням Перечинської міської ради від 24 березня 2022 року № 533 скасовано пункт 5 рішення Виконкому Перечинської міськради від 08 червня 2012 року (том 1 а. с. 36). За даними Єдиного державного реєстру судових рішень: рішенням Перечинського районного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 304/1371/20, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року, задоволено позов [PERSON] до Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перечинська районна державна адміністрація Закарпатської області, про вселення, зобов`язано Перечинську міську раду скласти акт передачі [PERSON] квартири [ADDRESS] , віддати ключі від вхідних дверей квартири та вселити [PERSON] у цю квартиру (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95288529, https://reyestr.court.gov.ua/Review/103545247). На виконання рішення у справі № 304/1371/20 Перечинський районний суд видав 11 березня 2022 року [PERSON] виконавчий лист (том 1 а.с. 74-75). Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2022 року у зв`язку з оскарженням рішення Перечинського районного суду від 25 лютого 2021 року і постанови Закарпатського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 304/1371/20 дію рішення Перечинського районного суду від 25 лютого 2021 року було зупинено до закінчення його перегляду в касаційному порядку (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105036867). За даними Єдиного державного реєстру судових рішень: Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2022 року касаційну скаргу Перечинської міської ради Закарпатської області залишено без змін, рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року залишено без змін (https://reestr.court.gov.ua/Review/107023871). Перечинська міська рада Закарпатської області, пред`явивши до суду позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01 червня 2001 року була [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] продана за 18000,00 грн Перечинській районній державній адміністрації Закарпатської області для передачі постраждалим від повені [PERSON] та її доньці [PERSON] , які після передачі квартири вселилися до неї. У подальшому на підставі рішення Виконкому Перечинської міськради від 08 червня 2012 року [PERSON] був 11 грудня 2012 року виданий дублікат Свідоцтва про право власності на нерухоме майно на цю квартиру, а після смерті [PERSON] спадкоємцями її майна стали [PERSON] , [PERSON] , яким були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] померла [INFO] , її донька [PERSON] була зареєстрована в квартирі, але хворіла та перебувала в інтернаті для хворих. [INFO] [PERSON] померла. Міською радою документи на квартиру вилучені, квартиру опечатано, документи та ключі від квартири прийнято на зберігання. У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до Перечинської міської ради з вимогою про зняття опломбування з квартири та передачу йому ключів від неї. У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до Перечинського районного суду з позовом до Перечинської міської ради про вселення в квартиру. Рішенням Перечинської міської ради від 24 березня 2022 року № 533 скасовано рішення Виконкому Перечинської міськради від 08 червня 2012 року в частині видачі [PERSON] дубліката Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Договір купівлі-продажу квартири від 01 червня 2001 року є чинним. У позовні заяві Перечинська міська рада зазначає, що вона є органом, що представляє територіальну громаду м. Перечин, а саме в особі її жителів [PERSON] і [PERSON] , чиє право на житло порушене протиправними діями відповідачів, оскільки останні незаконно оформили право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на себе, отримавши дублікат Свідоцтва про право власності на квартиру, яка на той момент була власністю Перечинської РДА на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 2001 року № 600 та передана у користування постраждалим внаслідок повені жителям м. Перечин, а саме [PERSON] та [PERSON] . Відтак вказує, що право на належне територіальній громаді нерухоме майно підлягає захисту. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2040/20). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 760/23205/17 (провадження № 61-3557св23). Одночасно слід зазначити, що розглядаючи справу, суд передусім зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Тобто, вирішуючи спір по суті, суд має встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, "належним" позивачем. При цьому відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Отже, на позивача покладається обов`язок довести, яким чином порушується його право або законний інтерес, а суд лише після підтвердження таких доводів може надавати оцінку усім обставинам спірних відносин, оскільки відсутність порушених прав чи інтересів є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, суди мають надавати оцінку щодо можливості поновлення права/захисту інтересу в обраний позивачем спосіб. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Відсутність у позивача того права чи законного інтересу, про який він стверджує, є підставою для відмови у позові. Поряд з цим, з досліджених у ході судового розгляду матеріалів справи не вбачається порушення будь-якого суб`єктивного матеріального права саме Перечинської міської ради Закарпатської області, з огляду на те, що договір купівлі-продажу спірної квартири було укладено 01 червня 2001 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Перечинською районною державною адміністрацією. Крім цього, вказаний договір було укладено на підставі Розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації від 30 травня 2001 року № 145 «Про придбання житла». Вказані обставини позивачем не заперечуються, а навпаки - зазначаються ним у позовній заяві та підтверджуються наданими ним же доказами. Водночас відомостей про перехід майнового права на вказане нерухоме майно від Перечинської районної державної адміністрації до Перечинської міської ради Закарпатської області матеріали справи не містять. Одночасно суд звертає увагу на те, що представник позивача під час судового розгляду зазначала, що спірна квартира Перечинській міській раді не передавалася, проте знаходиться на території Перечинської територіальної громади. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Таким чином, оскільки наявності порушення прав та/або законних інтересів Перечинської міської ради Закарпатської області зі сторони відповідачів [PERSON] та [PERSON] внаслідок отримання ними дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно та подальшої реєстрації їх майнових прав не встановлено, тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з підстави відсутності порушеного права позивача. Згідно з ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed