Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

У січні 2023 року керівник Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Держави звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, [PERSON] , треті особи - Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області, Головне управлення Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Головне архітектурно-планувальне управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, скасування державної реєстрації речових прав. В обґрунтування позову зазначивши, що рішенням Дніпровської міської ради від 19.09.2018 №120/35 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано земельну ділянку площею 0,0915 га (кадастровий номер 1210100000:01:514:0151) у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі вул. Широкої у м. Дніпро за рахунок земель не переданих у власність або користування, код цільового використання землі 02.01 «Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Рішенням державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Риженко М.С., з відкриттям розділу, на підставі вищезазначеного рішення, зареєстровано право приватної власності за [PERSON] , індексний номер рішення: 44856185 від 27.12.2018, номер запису про право власності: 29675517, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1733073712101. Вищезазначеним рішенням міської ради земельну ділянку площею 0,0915 га (кадастровий номер 1210100000:01:514:0151) віднесено за основним цільовим призначенням до категорії «Землі житлової та громадської забудови». Одночасно, згідно з Технічним звітом щодо обстеження водного об`єкту Плесо Ломівське озеро (історична назва озеро Московське) земельна ділянка площею 0,0915 га (кадастровий номер 1210100000:01:514:0151) розташована на відстані 78,8 м від урізу води озера Московського в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра. Згідно з даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151 розташована безпосередньо біля озера Московського в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра, тобто в стометровій зоні від урізу води, а тому, передача земельної ділянки у власність [PERSON] була здійснена з порушенням вимог ст. 88 Водного кодексу України, відповідно до якої прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною для озер 100 метрів. Листом від 24.01.2022 №122/03-22 Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області на запит окружної прокуратури повідомив, що у 2018 році на замовлення гр. [PERSON] , ТОВ «Актив II» розробило «Проект землеустрою щодо організації встановлення меж земель водного фонду та водоохоронної зони озера Московське в районі вул. Широка на території АНД району м.Дніпро», який був розглянутий Регіональним офісом водних ресурсів у Дніпропетровській області і по ньому були надані відповідні Рекомендації від 01.03.2018 №464/11-18. У вищезазначених рекомендаціях від 01.03.2018 №464/11-18 зазначено, що озеро Московське - штучно створений водний об`єкт внаслідок будівництва Лівобережного каналу для формування території ж/м Фрунзенський. Зовнішня межа прибережної захисної смуги встановлена шириною 25,0 м, у подібності до вимог розмірів охоронної зони малих річок, так як морфологічні характеристики каналу Лівобережний та його розширеного плеса озеро Московське співвідноситься з малими річками. Водночас, відповідно до листа Дніпровського державного аграрно-економічного університету від 20.10.2022 №46-11-691, наданого на запит окружної прокуратури, завідувачем кафедри водних біоресурсів та аквакультури біотехнологічного факультету ДДАЕУ, доктором біологічних наук, професором [PERSON] у 2022 році було проведено дослідження вказаного у запиті об`єкта, і озеро Московське є природним водним об`єктом, що також підтверджується висновком експерта [PERSON] за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи за № 0014, складеним 15.06.2023 на замовлення громадської організації «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги». Тобто, озеро Московське є природною водоймою, яка має давню історію і утворена у заглибленнях лівого берега Дніпра завдяки заплавам р. Протовч (Проточ). За походженням озеро Московське є заплавним озером, яке входить у придаткову систему Дніпра, а не штучним водоймищем. Враховуючи викладене, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151, що розташована у районі [ADDRESS] належить до земель водного фонду та у відповідності до положень до ст. 4 Водного кодексу України та ст. ст. 58, 59, 84 Земельного кодексу України за своїм цільовим призначенням не передбачала можливості для її відведення у приватну власність за категорією земель «Землі житлової та громадської забудови». Таким чином, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, прокурор просив суд: - визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 19.09.2018 №120/35, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано земельну ділянку площею 0,0915 га (кадастровий номер 1210100000:01:514:0151) у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі [ADDRESS] за рахунок земель, не переданих у власність або користування, код цільового використання землі 02.01 «Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»; - скасувати державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 0,0915 га (кадастровий номер 1210100000:01:514:0151), що розташована в районі [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1733073712101, за [PERSON] від 20.12.2018, номер запису про право власності: 29675517, вчинену державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Риженко М.С., на вказаний об`єкт нерухомого майна; - усунути перешкоди у здійсненні Дніпровською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0915 га (кадастровий номер 1210100000:01:514:0151) шляхом її повернення на користь Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради з незаконного володіння [PERSON] ; - скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0915 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0151 у Державному земельному кадастрі; - стягнути з відповідачів на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачені судові витрати (а.с.1-31, 182-188 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року забезпечено позов шляхом заборони [PERSON] та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо земельної ділянки площею 0,0915 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0151, розташовану в районі вул. Широкої у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1733073712101), у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни про задоволення вимог іпотеко держателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо (а.с.173-174 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.178 т.1). Протокольною ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено - Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області, Головне управлення Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Головне архітектурно-планувальне управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради та відмовлено у залученні до участі у справу в якості третьої особи Дніпропетровської обласної організації «Всеукраїнська Екологічна Ліга» (а.с.109-110 т.2). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2023 року у задоволенні заяви адвоката Твардієвича Є.О. представника відповідача [PERSON] про відвід експерта [PERSON] відмовлено (а.с.52 т.3). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2023 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с.54 т.3). У судовому засіданні представники позивача прокурори [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому з урахуванням заяви у порядку ст.49 ЦПК України. Прокурор [PERSON] у вступному слові також звернула увагу суду на те, що озеро Московське цінний природний водний об`єкт, який підлягає особливій охороні. Вчинення дій, які загрожують екологічній безпеці озера є незаконними, створюють загрозу екологічній безпеці цієї частини міста Дніпра, а також безпеці екосистем які існують в озері, на його берегах та навколо них. На території земельної ділянки, яка рішенням Дніпровської міської ради передана у власність [PERSON] відсутня будь-яка житлова або громадська забудова, а тому спірна ділянка не є територією житлової або громадської забудови та належить до територій водного фонду. Вказані обставини, у сукупності, свідчать про порушення Дніпровською міською радою вимог ст. 88 Водного кодексу України, ст. 60 Земельного кодексу України під час передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги. Рішення Дніпровської міської ради №120/35 від 19.09.2018 є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним, оскільки надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст. 59 Земельного кодексу України, суперечить нормам ст.ст.83, 84 цього Кодексу, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі №469/1393/16-ц. Крім того, зазначила, що позовні вимоги підтверджуються наданими доказами, а саме - висновком Дніпровського державного аграрно-економічного університету щодо міської водойми «Озеро Московське (м. Дніпро) за 2022 рік, листом КЗК «Дніпропетровський національний історичний музей імені Д.І.Яворницького» Дніпропетровської обласної ради» від 03.11.2022 №635, висновком експерта [PERSON] за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи №0014 від 15.06.2023. Тобто у справі наявні всі докази на підтвердження обґрунтованості позову (а.с.7-24, 113-125 т.2, а.с.97-112 т.3). Представник відповідача Дніпровської міської ради Михайлюк Т.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, підтримавши наданий відзив на позов. Зокрема зазначила, що органи місцевого самоврядування діють в межах своїх повноважень відповідно до норм Конституції України та чинного законодавства. [PERSON] звернувся до Дніпровської міської ради, як до розпорядника землі на території міста Дніпра, з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га в районі вулиці Широкої (АНД район). Розглянувши відповідне клопотання та додані до нього матеріали, враховуючи ст. 22 Закону України «Про землеустрій», було підготовлено та прийнято рішення міської ради від 20.09.2017 № 333/24 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпрі (31 особа)». Відповідно до п. 2 зазначеного рішення міської ради [PERSON] було зобов`язано замовити у суб`єктів господарювання, що є розробниками документації із землеустрою, згідно з вимогами, передбаченими чинним законодавством, розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та після їх погодження, відповідно до чинного законодавств, подати такий проект до міської ради для прийняття відповідного рішення. 30.07.2018 вх. № 36/4515 до Дніпровської міської ради надійшло клопотання щодо затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] . Враховуючи, відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства, міською радою було прийнято Рішення від 19.09.2018 №120/35 «Про передачу земельної ділянки у районі вул. Широкої (Амур-Нижньодніпровський район) у власність [PERSON] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» та вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ФОП [PERSON] , та умови передачі земельної ділянки визначені під час його погодження, і передати земельну ділянку, площею 0,0915 га (кадастровий номер 1210100000:01:514:0151), у власність [PERSON] . Крім того, важливо відзначити, що в проекті землеустрою міститься висновок Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів про надання рекомендацій в якому зазначено: «Ділянка проектування знаходиться в районі вул. Широка, на території АНД району м. Дніпро, на березі оз. Московське. З півночі ділянка проектування межує з забудовою вул. Широка, з заходу вільна від забудови територія, з півдня з оз. Московське. Ерозійні процеси на ділянці проектування відсутні. Відмітка поверхні землі в межах ділянки проектування 51,4-53,5. Ширина водоохоронної зони в створені ділянки проектування складає 35,0-88,0 м та проходять по межі існуючих на момент її встановлення умов забудови, та проектної житлової забудови, передбаченої генеральним планом м. Дніпро. Площа водоохоронної зони складає 3,3651 га. Озеро Московське штучно створений водний об`єкт внаслідок будівництва Лівобережного каналу для формування території ж/м Фрунзенський. Зовнішня межа прибережної захисної смуги встановлена шириною 25,0 м, у подібності до вимог розмірів охоронної зони малих річок, так як морфологічні характеристики каналу Лівобережний та його розширеного плеса оз. Московського співвідноситься з малими річками». Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, здійснює покладені на нього повноваження самостійно і через свої територіальні органи (у разі їх утворення), а на території Автономної Республіки Крим. Дніпропетровське обласне управління водних ресурсів (далі - Дніпропетровське облводресурсів) є бюджетною неприбутковою організацією і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у галузі водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентства водних ресурсів України. Отже у спірних правовідносинах компетентний орган з надання висновків та рекомендації/ погоджень щодо знаходження спірної земельної ділянки в прибережній захисній зоні чи не знаходження, відноситься до компетенції Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів, враховуючи, що в матеріалах проекту землеустрою міститься висновок компетентного органу з оскаржуваного питання, з огляду на що позовні вимоги є безпідставними. Крім того, важливо відзначити, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який розроблений ФОП [PERSON] , площею 0,0915 га (кадастровий номер 1210100000:01:514:0151), у власність [PERSON] проходив державну експертизу в Головному управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області за результатами чого був складений Висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в якому визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Дніпро, у районі вулиці Широкої АНД район, відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-правовим актам. Також, про відсутність порушення водного законодавства щодо спірного об`єкту свідчить і рішення Дніпровської міської ради від 22.12.2021 № 260/14, яким було вирішено затвердити проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський» у районі вул. Широкої, розроблений ФОП [PERSON] . Листом Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області про надання інформації в якому розробника повідомлено, що сучасне озеро Московське це штучно створений об`єкт внаслідок будівництва Лівобережного каналу для формування території житлового масиву Фрунзенський. При цьому, морфометричні характеристики каналу Лівобережний та його розширеного плеса оз. Московське співвідносяться з малими річками. Вказаним рішенням були затвердженні межі водоохоронної зони та прибережної захисної смуги розширеного плеса ДПК «Московський» у районі вул. Широкої, відповідно до якої середня відстань прибережна захисної смуги складає 36 м3. Крім того, важливо відзначити, що «плесо Ломівське» є частиною дренажно-паводкового каналу. Оскільки прокурором не доведено заявлені позовні вимоги, просила суд у їх задоволенні відмовити у повному обсязі (а.с.199-216 т.1, а.с.151-160 т.2, а.с.39-43 т.3). Представники відповідача [PERSON] адвокати Твардієвич Є.О. та Гриценко Д.В. заперечували проти позову, підтримавши наданий відзив на позов. Зокрема звернули увагу суду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності прийнятого 19.09.2018 Дніпровською міською радою рішення за № 120/35, оскільки процедура передання у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151 була повністю дотримана Дніпровською міською радою. Крім того, з листа Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 24.03.2023 за № 12/19-86 вбачається, що розміщення житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема, на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151, відповідає як чинній містобудівній документації на місцевому рівні, так і містобудівній документації, що була чинна у 2018 році. Відповідно до абз. 3 ч. 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 р. № 486 відомості про межі водоохоронних зон, прибережних захисних смуг та пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель. Варто зазначити, що в даному випадку, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30.03.2023. за № 1136/299-23 земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151 знаходиться за межами прибережної захисної смуги, встановленої навколо розширеного плеса ДПК «Московський», до складу якого входить плесо «Ломівське» (колишня назва озеро Московське). Відповідно до листа Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області від 23 березня 2023 року за № 426/01-23 сучасне плесо «Ломівське» (колишня назва - озеро «Московське») у місті Дніпрі стало штучно створеним водним об`єктом, що утворений внаслідок будівництва Лівобережного каналу для формування території ж/м Фрунзенський, при цьому, морфометричні характеристики каналу Лівобережний та його розширене плесо (сучасне плесо «Ломівське», колишня назва озеро «Московське») співвідносяться з малими річками, для яких встановлюється прибережна захисна смуга 25 м. Також, в листі зазначається про те, що раніше водний об`єкт мав 40 га, а з 1986 року 12 га. У зв`язку з тим, що сучасне озеро Московське це штучно створена водойма, то воно не підпадає під визначення озера, яке зазначено в ст. 1 Водного кодексу України, а відповідно, до нього не можуть застосовуватись вимоги абз. 5 ст. 88 Водного кодексу України, в якій зазначено, зокрема, що прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для озер - 100 метрів. Таким чином, твердження прокурора щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, яка нібито знаходиться в межах прибережної захисної смуги, є таким, що не підтверджується належними та допустимими доказами і прокурором не доведено. Крім того, відповідно до рішення Дніпровської міської ради № 82/24 від 20.09.2017 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра» було затверджено проект внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра та вирішено при визначенні відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації план зонування території міста, затверджений рішенням міської ради від 22.07.2015 № 54/66, застосовувати в частині, що не суперечить генеральному плану розвитку міста. Відповідно до генерального плану міста, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради № 82/24 від 20.09.2017, яке є чинним, а також, як вбачається з листа Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 24.03.2023 за № 12/19-86, розміщення житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151, відповідає містобудівній документації, що була чинна у 2018 році, оскільки за матеріалами генерального плану розвитку м. Дніпра зазначені земельні ділянки знаходяться на території кварталів вибіркової реконструкції садибної житлової забудови. Таким чином, віднесення спірної земельної ділянки до земель житлової забудови відповідало генеральному плану розвитку м.Дніпра, а також було здійснено з дотриманням вимог ст. 88 Водного кодексу України. Звертаючи увагу суду на те, що водний об`єкт не є озером, просили врахувати науково-експертні висновки Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського ДСНС України від 14.07.2023 та Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України від 21.09.2023, лист Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області Державного агентства водних ресурсів України від 30.03.2023 за № 1136/299-23. Оскільки позовні вимоги прокурором не доведено, просили у задоволенні позову відмовити. (а.с.39-47 т.2 а.с.45-50 т.3). Крім того, представник відповідача [PERSON] адвокат Твардієвич Є. О. до винесення судом рішення подав до суду заяву про застосування позовної давності у справі, обґрунтовуючи свою заяву тим, що Позивач пропустив трирічних строк звернення до суду із вказаним позовом. Треті особи Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області та Головне управлення Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. \~ \~ \~ \~ Третьою особою Головним архітектурно-планувальним управлінням Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради в судове засідання надано заяву з проханням слухати справу за відсутності їх представника і прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.137-138 т.2). Статтею 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод \~від 04 листопада 1950\~року, ратифікованої\~ Законом\~ України\~№ 475/97-ВР від 17 липня 1997\~року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 1 частини другої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації. За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: \~1) керує ходом судового процесу; \~2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; \~3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; \~4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; \~5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено,\~що рішенням\~Дніпровської міської\~ради №120/35\~від 19.09.2018\~у власність\~ [PERSON] була\~передана земельна\~ділянка з\~кадастровим номером\~1210100000:01:514:0151\~для будівництва\~та обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~у районі\~вулиці Широкої (за основним цільовим призначенням земельна ділянка віднесена до категорії «Землі житлової та громадської забудови») (а.с.32-33 т.1). Рішенням державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Риженко М.С., з відкриттям розділу, на підставі вищезазначеного рішення, зареєстровано право приватної власності за [PERSON] , індексний номер рішення: 44856185 від 27.12.2018, номер запису про право власності: 29675517, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1733073712101 (а.с.34 т.1). Листом Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів від 01.03.2018 №464/11-18, який було отримано Дніпровською міською радою перед прийняттям рішення №120/35 від 19.09.2018 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151, підтверджується факт того, що колишнє озеро «Московське» - це штучно створений об`єкт (а.с.87-88 т.1). Згідно листа Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області від 23 березня 2023 року за № 426/01-23, сучасне плесо «Ломівське» (колишня назва - озеро «Московське») у місті Дніпрі стало штучно створеним водним об`єктом, що утворений внаслідок будівництва Лівобережного каналу для формування території ж/м Фрунзенський, при цьому, морфометричні характеристики каналу Лівобережний та його розширене плесо (сучасне плесо «Ломівське», колишня назва озеро «Московське») співвідносяться з малими річками, для яких встановлюється прибережна захисна смуга 25 м. (а.с.77-78 т.2). Згідно листа Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 24.03.2023 за № 12/19-86, розміщення житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151, відповідає як чинній містобудівній документації на місцевому рівні, так і містобудівній документації, що була чинна у 2018 році (а.с.48-49 т.2). Згідно науково-експертного висновку Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського ДСНС України від 14.07.2023, водний об`єкт плесо Ломівське (колишня назва - озеро «Московське»), яке є невід`ємною частиною дренажно-паводкового каналу, що розташоване на території Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпро Дніпропетровської області, не є озером. Озеро «Московське», як природний об`єкт, повністю перестало існувати після будівництва Лівобережного каналу і дренажно-паводкового каналу (ДПК) «Московський», і станом на момент передачі Дніпровською міською радою у власність фізичних осіб земельних ділянок з кадастровими номерами, в тому числі, 1210100000:01:514:0151, природного озера «Московське» вже не існувало, а водний об`єкт, який було утворено на місці колишнього озера «Московське», мав та має статус «канал». Прибережна захисна смуга шириною 25 м для водного об`єкта плесо Ломівське (колишня назва - озеро «Московське»), на момент передачі зазначених у висновку земельних ділянок у власність фізичним особам, визначалась з урахуванням чинної на той момент містобудівної документації, та за своїм функціональним призначенням не суперечить нормативній ширині смуги відведення каналу на відстані 25 м. (а.с.232-265 т.2). Згідно науково-експертного висновку Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України від 21.09.2023, водний об`єкт під назвою « [INFO] » (колишня назва «Озеро московське»), що розташований на території Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра, не є озером (а.с.218-231 т.2). Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про судову\~експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Суд вважає, надані експертні дослідження Центральної геофізичної\~обсерваторії імені\~Бориса Срезневського ДСНС України та Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України належними доказами по справі, оскільки такі складені у відповідності до вимог чинного законодавства фахівцями (експертами), які здійснюють судово-експертну діяльність в зазначеній галузі. Позивач не скористався своїм правом призначення по справі відповідної експертизи та не спростовані висновки зазначених експертних досліджень належними доказами. З історичної довідки від 23.10.2023 щодо історії та топонімії водного об`єкта «Плесо Ломівське» (колишнє «озеро Московське») на території Амур-Нижньодніпровського району в м.Дніпро, підготовленої КЗК «Дніпропетровським національним історичним музеєм імені Д.І. Яворницького» ДОР» вбачається, що у результаті суттєвого негативного впливу антропогенного чинника озеро Московське фактично перетворилося з закритого озера на частину каналу житлового масиву Фрунзенський (а.с.36-38 т.3). З листа Державного науково-виробничого підприємства «КАРТОГРАФІЯ» від 15.05.2023 вбачається, що на топографічній карті масштабу 1:10 000 М-36-130-Б-г-4 стан місцевості на 1994 рік видання 1996 року, водний об`єкт в районі вул. Широкої Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра не має власної назви (а.с.22-27 т.3). Відповідно до\~пункту 3\~Порядку загальнодержавного\~топографічного і\~тематичного картографування,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~04.09.2013\~№ 661, загальнодержавне топографічне картографування здійснюється в масштабах 1:10000, 1:25000, 1:50000, 1:100000, 1:250000, 1:500000 і 1:1000000. Топографічні карти таких масштабів є державними. Базовою державною топографічною картою є топографічна карта масштабу 1:10000. На основі державних топографічних карт створюються тематичні і спеціальні карти. Таким чином,\~з наявних\~в матеріалах\~справи доказів\~вбачається,\~що з\~1994\~року водний\~об`єкт в\~районі вул.\~Широкої Амур-Нижньодніпровського\~району міста\~Дніпра офіційно\~не мав\~власної назви\~згідно існуючих\~топографічних карт\~в масштабі\~1:10\~000. Крім того, судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпровської\~міської ради\~від 21.09.2022\~за №\~43/27\~«Про перейменування\~топонімів міста\~Дніпра,\~назви яких\~пов`язані з\~державою-агресором»,\~водний об`єкт\~«Озеро Московське»\~було перейменовано\~на «Плесо\~Ломівське» (пункт\~25\~додатку до\~рішення Дніпровської\~міської ради\~від 21.09.2021),\~а відповідно\~до рішення\~Дніпровської міської\~ради від\~22.12.2021\~за №\~260/14\~«Про погодження\~та затвердження\~проекту землеустрою\~щодо організації\~і встановлення\~меж територій\~земель водного\~фонду та\~водоохоронної зони\~розширеного плеса\~ДПК «Московський»\~у районі\~вул.\~Широкої» було\~погоджено та\~затверджено проект\~землеустрою щодо\~організації і\~встановлення меж\~територій земель\~водного фонду\~та водоохоронної\~зони розширеного\~плеса ДПК\~«Московський» у\~районі вулиці\~Широкої, з якого вбачається, що дренажно-паводковий канал « [INFO] » це не озеро, а спірна земельна ділянка знаходиться за межами прибережної захисної смуги (а.с.99-102 т.2, а.с.77-78 т.1). Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 у справі №160/7238/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024, не встановлено неправомірності та/або невідповідності нормам чинного законодавства рішення Дніпровської міської ради від 22.12.2021 за № 260/14 «Про погодження та затвердження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський» у районі вул. Широкої» (а.с. 129-155, 156-166 т.3). Відповідно до абз. 3 ч. 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 № 486 відомості про межі водоохоронних зон, прибережних захисних смуг та пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель. У даному випадку, позивачем не надано і матеріали справи не містять жодних доказів, зокрема, витягів з Державного земельного кадастру, які б свідчили про те, що земельна ділянка з кадастровим номером № 1210100000:01:514:0151 знаходиться в межах прибережної захисної смуги. Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, з метою\~охорони поверхневих\~водних об`єктів\~від забруднення\~і засмічення\~та збереження\~їх водності\~вздовж річок,\~морів і\~навколо озер,\~водосховищ та\~інших водойм\~в межах\~водоохоронних зон\~виділяються земельні\~ділянки під\~прибережні захисні\~смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. У даному випадку, з урахуванням того, що водний об`єкт «Плесо Ломівське» не є «озером», а має статус «канал», то ст. 88 Водного кодексу України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Щодо розгляду поданих представником відповідача\~ [PERSON] \~адвокатом Твардієвичем\~Є.О.\~заяв про\~визнання висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи, складеного 15.06.2023 судовим експертом Лампікою Тетяною Вікторівною, недопустимим доказом, то суд вважає такі твердження доречними, виходячи з наступного (а.с.4-5, 45-50 т.2). Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог\~ч.\~6\~ст.\~103\~ЦПК України \~питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89\~цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 110 ЦПК України). Відповідно до\~частин 1-3\~ст.\~89\~ЦПК України суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У даному випадку, судовий експерт [PERSON] при складанні висновку № 0014 від 15.06.2023 вийшла за межі своїх повноважень, оскільки маючи кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.19 (дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єкти довкілля), відповідала\~на частину\~питань,\~зокрема,\~щодо відповідності\~вимогам чинного\~законодавства України\~проекту землеустрою\~щодо організації\~і встановлення\~меж територій\~земель водного\~фонду та\~водоохоронної зони\~розширеного плеса\~ДПК «Московський»\~у районі\~вул.\~Широкої,\~які відносяться\~до експертизи\~з питань\~землеустрою та\~належать до\~повноважень судового\~експерта,\~який має\~кваліфікацію за\~спеціальністю 10.20\~(дослідження\~з питань\~землеустрою), і на\~частину питань,\~зокрема,\~щодо статусу\~водного об`єкту\~та його\~прибережної захисної\~полоси,\~які не\~відносяться до\~повноважень судових\~експертів,\~що підтверджується\~листом Міністерства\~юстиції України від 26.08.2022 та листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.03.2023 (а.с.28-29, 30 т.3). Таким чином, оскільки судовий експерт [PERSON] при складанні висновку №0014 від 15.06.2023 вийшла за межі своїх повноважень, суд визнає вказаний висновок експерта недопустимим доказом та відхиляє його. Суд також не може погодитися з посиланнями позивача, як на підставу для задоволення позову, на дослідження «Щодо\~міської водойми\~«Озеро Московське»\~(м.\~Дніпро)»,\~складеного завідувачем\~кафедри водних\~біоресурсів та\~аквакультури Дніпровського\~державного аграрно-економічного\~університету Новицьким Р.О.,\~оскільки останній не є спеціалістом із визначення статусу водних об`єктів, тобто не має відповідної кваліфікації, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що автор вищезазначеного дослідження [PERSON] є спеціалістом в галузі іхтіології (згідно Вікіпедії іхтіологія це наука про риб, один з розділів зоології хребетних, наука, об`єктом дослідження якої є риби у круглороті) (а.с.36-59, 67-69 т.1). Посилання в позові на висновки, викладені\~у постановах Верховного Суду, в тому числі, у постановах від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17, від 12 листопада 2020 року у справі №487/688/18, від 27 травня 2020 року у справі 310/8559/16-ц, від 27 січня 2020 року у справі №488/6479/14-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №477/2054/17-ц, від 09 грудня 2020 року у справі №676/2332/18, суд не може взяти до уваги, оскільки висновки Верховного Суду у наведених справах і у цій справі, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Посилаючись на висновки Верховного Суду, зроблені у вищезазначених постановах, позивач виходив з того, що спірний водний об`єкт має статус «озеро» і прибережна захисна смуга в цьому випадку відповідно до ст. 88 Водного кодексу України встановлюється шириною 100 метрів уздовж урізу води, але наявні в матеріалах цієї справи докази в їх сукупності свідчать про те, що водний об`єкт не є озером, а відповідно, вищезазначені висновки Верховного Суду є нерелевантними до обставин вказаної справи. Також суд зазначає, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151 не входить до заказника площею 111 га, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з Державного земельного кадастру від 11.01.2024 та викопіюванням з картографічної основи Державного земельного кадастру від 15.01.2024 (а.с.60-74, 75-90 т.3). Щодо поданої представником відповідача [PERSON] адвокатом Твардієвичем Є.О. заяви про застосування позовної давності у справі, суд зазначає, що оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, то питання про застосовування позовної давності не вирішується, оскільки є самостійною підставою для відмови у позові (вказане узгоджується з висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 161/3245/15-ц). Також, суд зазначає, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 та постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 545/1847/20, належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов про повернення земельної ділянки, який може бути пред`явленим упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду і на вказану вимогу не поширюється позовна давність. Крім того, суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13). Отже, належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов про повернення земельної ділянки, який може бути пред`явлений упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду і на таку вимогу не поширюється позовна давність. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження №14-256цс18)). До спірних правовідносин підлягають застосування положення\~статті 391 ЦК України, а ефективним способом захисту порушених прав позивача є вимога зобов`язати повернути земельну ділянку (негаторний позов), що узгоджується із усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2023\~року у справі № 748/2226/22. Тому, якщо б права позивача в даній справі були порушені, то ефективним способом захисту в даній справі була б виключно вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку (негаторний позов), оскільки інші вимоги, заявлені позивачем у цій справі, в тому числі, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації речових прав, не є ефективним способом захисту прав та в їх задоволенні необхідно було б відмовити з тих підстав, що такі вимоги не відповідають ефективному способу захисту прав чи інтересу. Підсумовуючи наведене, з урахуванням наданих учасниками справи доказів, суд у вказаній справі дійшов висновку, що водний об`єкт, який раніше мав назву «Озеро Московське», як природний об`єкт, повністю перестав існувати після будівництва Лівобережного каналу і дренажно-паводкового каналу (ДПК) «Московський», і станом на момент передачі Дніпровською міською радою у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151, природного озера «Московське» вже не існувало, земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:01:514:0151 на момент її передачі у власність [PERSON] знаходилась та на день розгляду цієї справи знаходиться за межами прибережної захисної смуги, а водний об`єкт, який було утворено на місці колишнього озера «Московське», має статус «канал» із найменуванням «Плесо Ломівське». За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Держави до Дніпровської міської ради та [PERSON] в повному обсязі з підстав необґрунтованості позовних вимог. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed