Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказав, що з червня 2008 року до 2011 року проживав з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З 2011 року сторони припинили спільне проживання та з того часу дитина проживає з ним, мати дитиною не цікавиться. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема н е забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні батька. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до органу опіки та піклування комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Пирятинської міської ради з проханням позбавити [PERSON] батьківських прав, проте йому було рекомендовано звернутися до суду. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тобто самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дочки. Враховуючи вищевикладене просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 22 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розглядом справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення через беб сайт Судової влади України. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно інформації відділу державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 4664/02-33 від 20.05.2024, місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] . Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітету Пирятинської міської ради до суду надав рішення виконавчого комітету від 14.06.2024 № 358 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 223,\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 05 вересня 2024 року згідно зі ст.\~281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте в період з 2008 року по 2011 рік проживали разом. Від даного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових від 13 рудня 2022 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . [PERSON] працює, отримує допомогу, як малозабезпечена сім`я. Дитина повністю перебуває на утриманні батька. Зі слів [PERSON] , дитини та пояснень сусідів встановлено, що мати з сім`єю не проживає тривалий час, не спілкується, матеріально не допомагає, на даний час перебуває у Німеччині (а.с. 8). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 09 травня 2024 року, встановлено, що, [INFO] ,проживає за адресою [ADDRESS] . Дитина у будинку має окрему кімнату, яка належним чином об лаштована, забезпечена одягом, взуттям та іншими необхідними речами. Дитина повністю перебуває на утриманні батька. Зі слів [PERSON] , дитини та пояснень сусідів встановлено, що мати з сім`єю не проживає тривалий час, не спілкується, матеріально не допомагає, на даний час перебуває у Німеччині (а.с. 7, 10-13). Відповідно довідки Пирятинського ліцею № 4 Пирятитнської міської ради Полтавської області № 118/01-25 від 09.05.2024 мати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] контакту із закладом не підтримує, успішністю доньки не увкавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с. 9). [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 69467545 від 30.09.2016 є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 14-16). Позивач працює, має можливість утримувати дитину, про що свідчить відомості з Державної податкової служби України (а.с. 55-56). Відповідно повідомлення ВП № 1 Лубенського РВП в Полтавській області № 4932/115/129/11/01-2024 від 20.06.2024 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалися (а.с. 49). 14.06.2024 року на виконкомі Пирятинської міської ради було прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що [PERSON] проживає з батьком з 2011 року, мати її життям не цікавиться, матеріально не допомагає. Відповідач за зареєстрованою адресою не проживає вже довгий період часу. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами (письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків). Крім того, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За приписами ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зокрема, норми статті 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.\~150\~Сімейного Кодексу\~України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 Сімейного Кодексу\~України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за за виконанням ним батьківських обов`язків. З наданих суду матеріалів, судом було зроблено висновок про те, що [PERSON] не має бажання спілкуватися з дочкою. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє ознаки небажання підтримувати особисті відносини з неповнолітньою дочкою, не займається її вихованням і піклуванням про неї, не цікавиться життям дочки, не надає будь-якої, у тому числі матеріальної допомоги на її утримання, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дочки, а тому має бути позбавлена батьківських прав. Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи в судовому засіданні. Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача [PERSON] від виховання дочки та нехтування своїми обов`язками, та, як наслідок, винність поведінки відповідача в цих діях. Судом не встановлено, що відповідачу будь-хто та/або яким-небудь чином чинив перешкоди у належному виконанні її батьківських обов`язків по відношенню до своєї дочки. З огляду на це, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не буде суперечити інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт беззаперечного умисного нехтування відповідачем [PERSON] обов`язками матері. Підстав вважати можливим зміну поведінки останньої, судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про визначення місця проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] то суд відмовляє в цій частині вказуючи про наступне. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини з батьком, останнім не надано доказів наявності спору. Крім того, суд зазначає, що відповідно до норм СК України, дитина, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно приймає рішення щодо місця свого проживання (ст. 160). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.\~141\~ЦПК України та ст.\~4\~Закону України\~"Про\~судовий збір" оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, останій слід стягнути з відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211 грн 20 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial