Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з Малого приватного підприємства «КОМЕТА» на його користь середній заробіток за час проходження ним військової служби за мобілізацією за період з 25.02.2022 року до 18 липня 2022 року в сумі 28 185,06 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що з 13 травня 2019 року до 30 листопада 2019 року та в подальшому з 02 березня 2020 року працював на посаді колія плит та блоків МПМ «КОМЕТА». З 25 лютого 2022 року був призваний за мобілізацією для проходження військової служби у Збройних силах України, у зв`язку з оголошенням 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на всій території України воєнного стану. Про що містяться відповідні записи у його військовому квитку. Зазначає, що про призов на військову службу за мобілізацією він попередив відповідача та вказав про неможливість виконання своїх посадових обов`язків. Вказує, що 12.03.2024 року на підставі наказу командира військової частини він був звільнений з військової служби у запас та 25.03.2024 року написав заяву до відповідача Малого приватного підприємства «КОМЕТА» про звільнення за згодою сторін та з вимогою надати повний розрахунок при звільненні. Однак всупереч вимогами ч.3 ст. 119 КЗпП України, відповідач не виплатив йому середньої заробітної плати за час проходження ним військової служби за мобілізацією. Тому з метою захисту своїх порушених трудових прав звернувся з даним позовом до суду. Представник відповідача МПМ «КОМЕТА» надіслав до суду відзив у якому вказав, що не погоджується із доводами позивача. Вважає їх такими, що суперечать фактичним обставинам справи та не підтверджені належними доказами. Вказує, що позивач не повідомляв в той чи інший спосіб про його призов на військову службу за мобілізацією. Зазначає, що відповідачем за результатом розгляду поданої позивачем [PERSON] заяви від 22.03.2024 року про його звільнення за згодою сторін з 25.03.2024 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП, винесено відповідний наказ №2 від 25.03.2024 року та проведено нарахування сум при звільненні, які підлягають виплаті. Про вказане вище рішення позивача повідомлено листом від 26.03.2024 року, у якому також роз`яснено про необхідність надати роботодавцеві відповідні документи на підтвердження факту призову на військову службу за мобілізацією. Однак позивач не надав належним чином оформлених документів підтверджуючих факт призову на службу в період її проходження у своїй заяві від 28.03.2024 року. Вказує, що позивач лише в заяві від 08.04.2024 року зазначає про долучений до такої заяви додаток копію військового квитка серії [NUMBER] . Проте відповідач вказує, що заяви позивача від 28.03.2024 року та від 08.04.2024 року вони не отримували, а підстави невручення не підтверджені. Також зазначає, що за умови належного підтвердження факту призову на службу та періоду її проходження не заперечують щодо нарахування та виплати середнього заробітку. Ухвалою Коростишівського районного суду від 16 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом(повідомленням) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , працював у МПМ «Комета» на посаді колія плит та блоків у період з 13 травня 2019 року до 30 листопада 2019 року та з 02 березня 2020 року до 25 березня 2024 року, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці серії [NUMBER] . 25 березня 2024 року наказом директора [PERSON] за №2 звільнено [PERSON] за посади колія плит та блоків за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпПУ) з 25 березня 2024 року. У відповіді директора МПМ «Комета» №2 від 26.03.2024 року вказано про надсилання копії наказу про звільнення [PERSON] від 25.03.2024 року №2 та трудової книжки серії [NUMBER] на його адресу. Також повідомлено про нараховані та належні до виплати [PERSON] суми при звільненні, які відповідно до наданого повідомлення від 25.03.2024 року становлять 2 747,36 грн.(а.с. 14). Згідно довідки форми ОК -5 Пенсійного фонду України слідує, що МПМ «Комета» здійснювало нарахування заробітної плати [PERSON] , яка становила зокрема у вересні 2021 року 6 000 грн., у жовтні 2021 року 6000 грн.. В період з листопада, грудня 2021 року та до березня 2022 року нарахування не було (становили 0 грн.). З квітня 2022 року до липня 2022 року щомісячні нарахування становили 6500 грн. Крім того наявні відомості про нарахування [PERSON] заробітної плати починаючи з березня 2022 року, які здійснені вже роботодавцем ВЧ [NUMBER] . Згідно запису у військовому квитку серії [NUMBER] , слідує, що 25 лютого 2022 року [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». 12 березня 2024 року на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 11 березня 2024 року №57-РС звільнений в запас, що також підтверджується записом у вказаному вище військовому квитку. Як зазначено у з ч.2 ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакція на момент виникнення правовідносин) громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту". Відповідно до ч. 3 статті 119 Кодексу законів про працю України (у редакції, що діяла до 19 липня 2022 року) передбачено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни та у частині третій статті 119 КЗпП слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінено словами "зберігаються місце роботи і посада". Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12 вересня 2023 року у справі № 210/4194/22 та постанові від 14 вересня 2023 року у справі № 210/4198/22,«із набранням чинності Закону № 2352-IX відбулись зміни у регулюванні трудових відносин за участі працівників призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом тобто з 19 липня 2022 року роботодавець звільнений від обов`язку збереження середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу, зі збереженням за цими працівниками лише місця роботи і посади. Відтак, обов`язок роботодавця щодо збереження за такими категоріями працівників середнього заробітку передбачався включно до дня, що передує дню набранням чинності цим Законом (18 липня 2022 року). З 19 липня 2022 року правові підстави для збереження середнього заробітку за таким працівником відсутні». Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуваючи у трудових відносинах з МПП «Комета» на посаді колія плит та блоків був мобілізований до Збройних сил України з 25 лютого 2022 року. Тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 119 КЗпП за ним, як працівником МПМ «Комета» зберігається середній заробіток до 18 липня 2022 року включно, а за роботодавцем зберігається обов`язок виплатити всі належні працівникові суми при звільненні. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, слідує, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно відомостей з довідкою форми ОК-7 за вересень та жовтень 2021 року(останні місяці у яких вказано нарахування та розмірі заробітної плати) слідує, що заробітна плата позивача [PERSON] у МПМ «Комета» становила по 6 000 грн. на місяць. Кількість робочих днів за два місяці становить 42 дні. Таким чином середньоденний заробіток [PERSON] становить 285,71 грн. (12 000 : 42 дні). Розмір середнього заробітку за час проходження військової служби за мобілізацією за період з 25.02.2022 року по 18.07.2022 року становить 28 857, 14 грн. з розрахунку: 285,71 грн. (середньоденний заробіток) х 101 робочий день = 28 857, 14 грн. Відповідачем не надано суду доказів на спростування наведених у позові обставин. Доказів перерахування будь-яких коштів на рахунок позивача, засобами поштового зв`язку або іншим чином суду не надано, зокрема і тих, які вказані у повідомленні від 25.03.2024 року про нараховані суми належні [PERSON] при звільненні у розмірі 2747,36 грн.. Тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підтверджені належними доказами та з урахуванням зазначених вище норм законодавства, відповідач має право на відшкодування середнього заробітку. У зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час проходження [PERSON] військової служби за мобілізацією за період з 25.02.2022 року по 18.07.2022 року, що в межах заявлених позовних вимог становить 28 185,06 грн., тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 119 КЗпП і

Outcome: approved