Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визначити, що частки [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , якій помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у праві спільної сумісної власності на 11/48 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 11/144 частці кожному. А також, просила встановити факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , якій помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , належить по 11/144 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, просила визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті [PERSON] , якій помер [INFO] право власності на 11/72 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що не визначено розмір часток співвласників, а також змінено не тільки форму власності з спільної сумісної на спільну часткову, але й тип нерухомого майна з квартири на житловий будинок, але й адресу нерухомого майна. На підставі вище викладеного, нотаріусом було роз`яснено, що за відсутністю договору про визначення часток в спільній сумісній власності, договору про поділ майна, про виділ майна, який визначає частку в спільній сумісній власності на житловий будинок, або квартиру, рекомендовано звернутись до суду для визначення права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2024 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належали 11 /44 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ) на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 22.04.1998р., що видане на підставі розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 645р. від 09.12.1997 року. Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 489 від 25.04.2024року, 11/48 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 369420476 від 12.03.2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільній частковій власності, а саме по 11/144 часток належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. від 02.06.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2609, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право заповіла [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини Так, [PERSON] будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що фактично не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268, 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті[PERSON] є: - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02.09.1970 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.11.1971 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.04.2023 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить 22/144 (11/72) частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ), із яких 11/144 частки належить спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 22.04.1998 року, що видане на підставі розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 645р. від 09.12.1997 року, та 11/144 спадкодавець [PERSON] фактично прийняв, але юридично не оформила своїх спадкових прав після померлої [INFO] дружини, [PERSON] . За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 74283406 від 10.10.2023 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.11.1971 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР. 10.10.2023 року позивач [PERSON] будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті батька [PERSON] звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 10.10.2023 року, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майнота право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved