Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначав, що 23.02.2024 року о 07 год. 54 хв. в Шевченківському районі м. Запоріжжя на вул. Олексія Поради біля будинку № 44 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault 25 державний номерний знак [NUMBER] під час обгону не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з транспортним засобом Renault Megane SCENIC, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих не має. Водієм [PERSON] порушено вимоги п. 13.3. Правил дорожнього руху. Вина відповідача [PERSON] у вчиненні правопорушення підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 року (справа № 336/2124/24) якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Позивач вказав, що він є власником автомобіля Renault Megane SCENIC, державний номерний знак [NUMBER] і згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1052 від 26.04.2024 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику цього автомобіля становить 32388, 40 грн. Посилаючись на те, що відповідач не здійснив страхування цивільно-правової відповідальності як власник транспортного засобу, а тому страхове відшкодування позивач отримати не в змозі, в добровільному порядку винний у спричиненні ДТП [PERSON] не вчиняє будь-яких дій щодо відшкодування шкоди, позивач [PERSON] вказав, що вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди 32388, 40 грн., витрати на проведення оцінки та товарознавчого дослідження 2000 грн., комісію банку 25 грн., 10000 грн. відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу (без зазначення розміру) та сплачений ним судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.05.2024 р. відкрито провадження по цій цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивачу та відповідачу направлено копію цієї ухвали, в якій роз`яснено їх процесуальні права щодо подачі відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив. Від відповідача не надходив відзив на позовну заяву. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідно до приписів статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, надані позивачем, суд дійшов наступного. Згідно ч. ч. 4, 6 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В матеріалах справи наявна копія постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 року (справа № 336/2124/24) згідно якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вказана Постанова не була оскаржена правопорушником та набрала законної сили 12.04.2024 року. Також в матеріалах справи є копія постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2024 року про виправлення помилки в написанні по батькові правопорушника Лободу, оскільки у постанові Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 року (справа № 336/2124/24) вказано: [PERSON] , а потрібно зазначати [PERSON] . Отже, суд вважає доведеним факт спричинення відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди позивачеві [PERSON] у вигляді механічного пошкодження належного йому автомобіля (колісного транспортного засобу КТС). Оскільки у відповідача відсутній договір страхування цивільно-правової відповідальності як власника транспортного засобу, тому страхове відшкодування позивач отримати не в змозі, про що зазначено у листі МТСБУ про відмову у здійсненні регламентної виплати по справі 101160, а лише може отримати відшкодування збитків від винної особи. [PERSON] , намагаючись вирішити в досудовому порядку питання відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої протиправним діями [PERSON] , вирішив провести експертне автотоварознавче дослідження свого транспортного засобу для визначення матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП. У відповідності до вимог закону [PERSON] завчасно повідомив [PERSON] про день, час та місце проведення огляду автомобіля судовим експертом автотоварознавцем. На цьому письмовому повідомленні наявний власноручний допис [PERSON] від 16.04.22024 року, в якому [PERSON] повідомив, що не буде присутнім на огляді автомобіля. В матеріалах справи є висновок експертного товарознавчого дослідження № 1052 з визначення матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП, складеного 26.04.2024 року судовим експертом авто товарознавцем [PERSON] . У висновку вказано наступне: Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Renault Megane SCENIC реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] внаслідок ДТП від 23 лютого 2024 року складає 32388, 40 грн. Як вбачається зі змісту позовної заяви, винний у вчиненні ДТП і визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП водій автомобіля Renault 25 державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував [PERSON] матеріальну шкоду, спричинену його неправомірним діями майну [PERSON] . Крім того, як вказує позивач, діями [PERSON] йому спричинені моральні страждання, які полягали у стражданнях з приводу пошкодження належного йому майна, душевних страждань і стресу, перенесених під час ДТП, тому позивач оцінює їх в розмірі 10000 грн. Відповідно до статті 1166\~ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1\~статті 1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2\~ст. 1187 ЦК України) При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки») Згідно з п.1 ч.1 статті 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. До вказаних правовідносин положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не застосовуються, тому, виходячи з висновку експертного товарознавчого дослідження № 1052 з визначення матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП, складеного 26.04.2024 року, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати [PERSON] матеріальний збиток (матеріальну шкоду) у розмірі 32 388,40 грн., тобто, в цій частині суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ч. 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної. Згідно ч. 3 статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 4, ч. 5 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. роз`яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні цивільних прав, при настанні негативних наслідків. За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, позивач вказав, що через пошкодження належного йому автомобіля йому були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного йому майна, а також у душевних стражданнях і стресу, Суд вважає, що такі доводи позивача щодо наявності моральних страждань внаслідок пошкодження його майна, а саме, належного йому автомобіля, відповідають обставинам справи. В результаті ДТП він дійсно зазнав стресу та душевного хвилювання, також є доведеним те, що має місце протиправність діяння з боку заподіювача шкоди відповідача [PERSON] , наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. Відтак, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на проведення автотоварознавчого дослідження 2000 грн. та на оплату комісії банку в розмірі 25 грн. Такі витрати слід розглядати як матеріальний збиток, а не судові витрати, оскільки ці витрати були понесені позивачем у відповідності до діючого законодавства на досудовому етапі та були обумовлені необхідністю визначення розміру матеріального збитку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, у розмірі, пропорційному розміру задоволених вимог, а саме 1068,33 грн. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані із проведенням експертизи становлять 2000 грн., що підвтерджується квитанцією до платіжної інструкції № 44794236 від 15.04.2024. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тож сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ. Тому витрати на залучення експерта в розмірі 2000 грн суд стягує з відповідача саме як судові витрати, а не матеріальну шкоду, як просить позивач. Водночас банківська комісія в розмірі 25 грн. за здійснення банківського переказу не віднесена до судових витрат, а тому не підлягає стягненню. Також позивачем заявлялися позовні вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні цього питання суд має враховувати обсяг фактично виконаних робіт. До матеріалів справи позивачем долучено копію Договору про надання правничої допомоги від 19.03.2024 року, укладеного між адвокатом Кара Р.Т. та [PERSON] ; копію ордера; копію розрахунку розміру витрат на правову допомогу; копію акту виконаних робіт від 29.04.2024 року. З розрахунку розміру витрат на правову допомогу та акту виконаних робіт від 29.04.2024 року вбачається, що послуги з надання правової допомоги оцінені наступним чином: 1.Представництво адвоката у справі про адміністративне правопорушення: 4000 грн. 2.Підготовка та подання позовної заяви: 2000 грн. 3.Участь представника у судовому засіданні суду першої інстанції: 4000 грн. З огляду на вищевказані письмові докази щодо судових витрат на правову допомогу суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на підготовку та подання позовної заяви у розмірі 2000 грн., оскільки витрати на представництво адвоката у справі про адміністративне правопорушення (4000 грн.) стосуються іншої справи, а витрати на участь представника у судовому засіданні суду першої інстанції (у розмірі 4000 грн.) не відповідають обсягу фактично виконаних робіт з огляду на те, що ця справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відтак присутність представника позивача в судовому засіданні не передбачена. \~На підставі викладеного і

Outcome: partial