Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що з 25. 12. 2015 року до 24. 05. 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . З 2017 року проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] народився син [PERSON] . У зв`язку з тим, що дитина народилася в термін до 10 місяців з моменту припинення шлюбу з [PERSON] , то його зареєстрували як [PERSON] , хоча його біологічним батьком є [PERSON] . Після народження дитини вони проживали у м. Одесі, у травні 2020 року у дитини почали проявлятися ознаки захворювання на Аутизм, у зв`язку з чим вона з сином переїхала у м. Київ для лікування дитини, почала готувати документи для оформлення інвалідності. Проте для отримання необхідних документів необхідна реєстрація дитини у м. Києві, але без згоди батька їй було відмовлено у цьому. Крім того, вона мусить звертатися до будь -яких установ, зокрема до центру реабілітації без згоди батька дитини. Наразі вона перебуває за адресою [ADDRESS] , де знаходиться батько дитини не знає, зв`язок з ним не підтримує, про його фактичне місце знаходження їй не відомо. Враховуючи вищевикладене, просить визначити місце проживання дитини разом з нею, його матір`ю за адресою [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином, у заяві просить розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач повторно до суду не з`явився, про дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, позивач не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 21 грудня 2017 року, батьками народженого [INFO] [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] . Позивачка вказала, що біологічним батьком дитини є [PERSON] , з яким вона перебувала у цивільному шлюбі з 2017 року, але батьком дитини був вказаний [PERSON] у зв`язку з тим, що дитина народилася в термін до 10 місяців з моменту припинення шлюбу з ним. Як вбачається з копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року подружні стосунки позивачки з [PERSON] остаточно припинені у лютому 2016 року, при цьому останній проти вказаних обставин не заперечував, що вказано у судовому рішенні. [PERSON] вказала, що з 2020 року у дитини почали проявлятися ознаки Аутизму, у зв`язку з чим вона для його лікування переїхала на постійне місце проживання до м. Києва. Вказані обставини підтверджені медичною документацією, виданих медичними установами м. Києва за 2021 - 2923 роки щодо стану здоров`я [PERSON] , який хворіє на дитячий аутизм. Як вбачається з копії паспорта позивачки з 15. 05. 1995 року вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Місце перебування [PERSON] - біологічного батька [PERSON] їй не відомо, зв`язків з ним вона не підтримує, тому не може вирішити питання щодо реєстрації дитини за місцем її проживання без згоди батька, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Стаття 18 Конвенції про права дитини передбачає, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи, що позивачка позбавлена можливості отримати згоду батька на реєстрацію дитини за місцем її проживання, останній ніяких активних дій щодо заперечення цієї обставини не вчиняв, суд про відсутність своєї згоди на це не повідомляв, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved