Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

19 липня 2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2024 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Рябчун А. В. У своїй заяві позивач зазначила, що перебувала у фактичних сімейних стосунках із відповідачем, від яких народився син - [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем не склались. Позивач вказувала, що з 2012 року з відповідачем не проживає, спільного побуту не мають, стосунків між собою не підтримують. Син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на обов`язки щодо утримання та забезпечення дитини. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку не досягнуто. Стан здоров`я\~та матеріальне\~становище відповідача\~дозволяє утримувати\~дитину,\~він працевлаштований, є військовим Збройних сил України та має стабільну заробітну плату, а також є засновником та керівником СФГ « [PERSON] ». У зв`язку з наведеним позивач просить суд задовольнити її заяву та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50%прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, тобто до повноліття [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подання позову. Ухвалою суду від 29.07.2024 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою від 03.09.2024 року суд вирішив проводити заочний розгляд справи. \~\~\~\~ \~ \~ \~ Позивач та представник позивача у судове засідання 16,08.2024 року, 03.09.2024 року не з`явилися. Проте, 03.09.2024 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про слухання справи за відсутності сторін. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.43). Відповідач відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав та в судові засідання 16.08.2024 року та 03.09.2024 року не з явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання на його мобільний телефон повідомлення про що свідчить довідка про доставку повідомлення (а.с.27), надсилались повідомлення у додаток «Viber», про що свідчать довідки про доставку повідомлення (а.с.29, 37), надсилались судові повістки про виклик до суду, що підтверджується фіскальним чеком від 30.07.2024 та реєстром відправки рекомендованих відправлені від 16.08.2024 року (а.с.32, 38), також виклик до суду здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті (а.с.40), а тому на підставі статей 128-130 ЦПК України особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за її відсутності та неявкою відповідача у судове засідання, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. Згідно із частиною першої статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. В порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали\~справи, врахувавши думку позивача у заяві від 03.09.2024 року,\~ігнорування відповідачем викликів до суду, оцінивши і\~проаналізувавши докази,\~суд вважає\~позов таким,\~що підлягає\~задоволенню з\~наступних підстав. З дослідженого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2011 року встановлено, що у сторін є дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно зі ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав\~людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй\~ має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…». Відповідно до ст.\~180\~Сімейного Кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.\~1,\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Крім того, ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 18.07.2024 року та в порядку ч. 1ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.5\~ст.183 СК України: Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є батьком дитини і відповідно до ст. ст. 180,181 СК України зобов`язаний надавати грошові кошти для утримання своєї дочки, до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі частини від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитини 18-ти річного віку. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. 6 статті 141 ЦПК України, «якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України…»

Outcome: approved