Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Позивач 14.05.2024 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8 900 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.04.2024 Іллічівський міський суд Одеської області виніс рішення у справі №501/1443/24 про визнання [PERSON] винним у пошкоджені автомобіля Chevrolet Nubira, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Для усунення пошкоджень завданих автомобілю необхідні роботи на 8 900 грн, які підлягають стягненню з винною особи. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16.05.2024 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 22.05.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 04.07.2024. У судовому засідання 04.07.2024 проведеному за участі [PERSON] було відкладено розгляд справи на 14.08.2024 з метою належного сповіщення відповідача. У судове засідання 14.08.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. [PERSON] звернувся до суду 14.08.2024 з заявою про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] звернувся до суду 14.08.2024 з заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю бути присутнім за сімейними обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п.2 ч.2 ст. 223 ЦПК України Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Причини неявки зазначені [PERSON] не є поважними і доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не представлено. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони. [PERSON] 25.07.2024 звернувся до суду з заявою про ознайомлення зі справою в електронному вигляді, скан-копії матеріалів справи були надіслані відповідачу 26.07.2024. Тобто, 15-денний строк для подання відзиву сплив, відзив [PERSON] не подав. Отже, підстав для відкладення судом не встановлено, а тому заява [PERSON] підлягає залишенню без задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 19 серпня 2024 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що 18 лютого 2024 о 00:10 год [PERSON] , керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson, державний номер [NUMBER] , по пров. Шампанський №2 в м. Одеса, скоїв наїзд на припаркований автомобіль Chevrolet Nubira, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та залишив місце пригоди. [PERSON] було визнано винним та призначено покарання за порушення ст. 122-4, ст. 124 КУпАП у розмірі 3 400 грн, про що свідчить постанова Іллічівського міського суду Одеської області від 23 квітня 2024 року у справі №501/1443/24. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно акту виконаних робіт №493 від 19.04.2024, складеного ФОП [PERSON] вартість ремонту автомобіля Chevrolet Nubira, державний номер [NUMBER] , складає 8 900 грн. У матеріалах справи, відсутні відомості, що автомобіль відповідача на момент ДТП був застрахований. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до п. 41.1.а ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.1.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. За відсутності інформації про страхування обох автомобілів, винна у ДТП особа - [PERSON] має відшкодувати потерпілій особі - [PERSON] матеріальні збитки, завдані транспортному засобу у розмірі 8 900 грн. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання даного позову позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved