Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву [PERSON] до приватного акціонерного товариства страхова компанія "ВУСО", до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свою заяву обґрунтовує наступним: 31.03.2023 року, рухаючись по проспекту Миру у м. Кривому Розі, відбулась ДТП в результаті якої, транспортний засіб позивачки [PERSON] отримав механічні пошкодження. В зв`язку з цим 31.03.2023 року, працівниками поліції було складено протокол серії ААД №438677, відповідно до якого зазначено, що о 13 год. 30 хв. в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 31, водій [PERSON] керуючи авто Opel Kadett д.н.з. [NUMBER] не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості, ураховуючи дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції під час зміни напрямку руху, а саме перестроюванні не переконався що це буде безпечно та здійснив зіткнення з авто Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка рухалась у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 15 травня 2023 р. постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 210/1912/23 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КУпАП. В зв`язку з вище викладеним, позивачка звернулась до страхової компанії ПАТ СК «ВУСО» якою було застраховано полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземного транспорту відповідальність водія автомобіля Opel Kadett д.н.з. [NUMBER] . Акціонерним товариством\~страхова компанія\~"ВУСО", було виплачена позивачці страхова сума компенсації у розмірі 41380,87 грн. Однак, всупереч вимог ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ СК «ВУСО» не узгодив із позивачкою розмір страхового відшкодування, не надав письмового повідомлення про прийняте рішення, та здійснив виплату страхового відшкодування не погодивши її розмір. 31 липня 2023 року, на замовлення позивачки, було проведено транспортно-товарознавче дослідження № Д15/07/23, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER] в цінах на дату 28.07.2023 року складає 89606,39 грн. Відтак, відповідач ПАТ СК «ВУСО» здійснив розрахунок суми страхового відшкодування з порушенням вимог чинного законодавства, та зобов`язаний доплатити позивачці несплачену частку суми страхового відшкодування у розмірі 48225,52 грн., 9000,00 грн. - витрати на лікування, 5500 грн. - витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження, а всього 62725,52 грн., а відповідач [PERSON] повинен відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. Згідно п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року звернула увагу на те, що позивач (потерпілий), хоча й не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: "на його користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16). Тому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України. Позивачка [PERSON] просить суд винести рішення, яким стягнути з Публічного Акціонерного Товариства Страхова Компанія «ВУСО» на її користь недоплачену суму страхової виплати у розмірі 57225,52 грн., судові витрати по справі у розмірі 16572,20 грн., які складаються з суми сплаченого судового збору, витрат на правову допомогу адвоката та витрат на проведення експертизи, стягнути на її користь з відповідача [PERSON] 1000,00 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Мотрук Р.В. в судове засідання не з`явилися, адвокат Мотрук Р.В. подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, провести розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача акціонерного товариства\~страхова компанія\~"ВУСО"\~ в\~ судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направили на адресу суду обґрунтований відзив на позовну заяву з додатками, у якому просять суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, своїми процесуальними правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, не скористалася, заяв, пояснень, заперечень, суду не надав. Наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно протоколу серії ААД №438677, 31.03.2023 року о 13 год. 30 хв. в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 31, водій [PERSON] керуючи авто Opel Kadett caravan д.н.з. [NUMBER] не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості, ураховуючи дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції під час зміни напрямку руху, а саме перестроюванні не переконався що це буде безпечно та здійснив зіткнення з авто Chevrolet Aveo [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка рухалась у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 15 травня 2023 року постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 210/1912/23, пров. №3/210/960/23 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КУпАП. Зазначено, що авто Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER] по інерції здійснило наїзд на перешкоду у виді дерева. Своїми діями водій [PERSON] порушив п. 2.36, 10.1, 12.1, 12.3, 13.1 чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні гр. [PERSON] вину не визнав, зазначив, що був затор, він почав перестроюватись та не встиг загальмувати. Потерпіла [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона стояла на світлофорі, автомобіль не рухався, почала свист гальм та удар в її автомобіль. Крім того, в судовому засіданні було допитано поліцейського, котрий складав протокол, котрий в судовому засіданні надав аналогічні пояснення та підтвердив викладені у протоколі обставини. В постанові суду чітко прописано, постраждалі відсутні. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст.283КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після вищезазначеного ДТП, позивачка [PERSON] звернулась до страхової компанії ПАТ СК «ВУСО», якою було застраховано полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземного транспорту, відповідальність водія автомобіля Opel Kadett д.н.з. [NUMBER] . Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з умовами якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки Opel Kadett, д.н.з. [NUMBER] . 28.04.2023 року було проведено огляд пошкодженого ТЗ. 20.06.2023 року ПАТ СК «ВУСО» було додатково оглянуто даний транспортний засіб. Відповідно до даних документів було оформлено звіт № 31143 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого ринкова вартість становить 163068,25 грн. Вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ дорівнює 68629,29 грн. вартість матеріального збитку без урахування ПДВ дорівнює 61892,74 грн. Сврз=Ср+См+Сс (1-07000) = 28210,00 +12864,49+91849,33 (1-0,7000) =68629,29 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «...У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством...». ПАТ СК «ВУСО» було виплачено озивачці страхове відшкодування у сумі 41380,87 грн., та здійснена доплата у сумі 20511,87 грн., а всього на суму 61892,74 грн. На підставі п. 12.1 ст. 12 та п. 36.6 ст. 36 Закону, сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Обов`язок щодо відшкодування франшизи покладений Законом на особу, відповідальність якої застрахована. Щодо висновку експерта транспортно - товарознавчого дослідження № Д 15\\07\\23 від 31 липня 2023 року, складеного судовим експертом [PERSON] , відповідно до якого ринкова вартість автомобіля становить 166988,88 грн., Ср- вартість ремонтних робіт 36660,00 грн., См-вартість матеріалів - 30636,96 грн., Сс-вартість замінених деталей 74364,78 грн., Ез- коефіцієнт фізичного зносу 0,7. Згідно з калькуляцією вартість відновленого ремонту становить 141661,74 грн. Позивачкою надано квитанцію № 018164 від 28.07.2023 року, відповідно до якої замовник [PERSON] оплатила услуги експертизи у розмірі 5500,00 гривень, але не надано акта виконаних робіт. Окрім того, даний звіт Д 15\\07\\23 від 31 липня 2023 року не містить акту огляду транспортного засобу, а також калькуляції. Щодо заявлених вимог позивачки [PERSON] про витрати на її лікування: Відповідно до ст. 24.1 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом охорони здоров`я. Таким чином для отримання страхового відшкодування потерпілою особою мають бути надані документи, що підтверджують: 1) \~ \~ \~ \~обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбання лікарських засобів; 2) \~ \~ \~ \~необхідність витрат має бути підтверджена документально відповідним медичним закладом охорони здоров`я; 3) витрати на лікування та витрати, пов`язані з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, мають бути в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо- транспортною пригодою. Виключно при додержанні всіх трьох умов, потерпіла особа матиме право на одержання страхового відшкодування. Позивач не надавала та не зверталася в ПрАТ «СК ВУСО» із заявою та документами, щодо страхового відшкодування по ушкодженню її здоров`я. Також в постанові від 15 травня 2023 року справа № 210/1912/23 пров. №3/210/960/23, Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області прописано, що постраждалі відсутні. В додатках до позовної заяви позивачкою надано довідку щодо огляду особи від 31.03.2023 року нейрохірургом та чек від 17.04.2023 року про обстеження у медичному центрі на суму 9000,00 гривень, але доказів що саме огляд та обстеження мають відношення до особи [PERSON] та її лікування, відсутні. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди: Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - \~ \~ \~ \~«... Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також поведінка відповідача, який будучи визнаний винним у ДТП, не намагався до цього часу добровільно відшкодувати спричинену ним моральну шкоду, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі, який зазначила позивачка, а саме: 1000,00 грн. підлягають до задоволення. Стягувати на свою користь моральну шкоду з відповідача - акціонерного товариства страхова компанія "ВУСО", позивачка не просить. Щодо витрат позивачки на правову допомогу: Згідно положень ч. 1, 2\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Позивачка просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн., на підтвердження чого прикладає копію ордера, свідоцтва адвоката, копію договору про надання юридичних послуг від 19.07.2023 року, однак зважаючи на відсутність документів, що свідчать про реальну оплату гонорару пов`язаного із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), та наявність заперечення з боку сторони відповідача що до стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає, що в задоволенні вимог позивачки про стягнення витрат на правову допомогу необхідно відмовити. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). За положеннями\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~ст. 81 ЦПК України). У відповідності до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Приймаючи вищевказане, суд вважає, що позивачкою [PERSON] не надано належних та достовірних доказів на підтвердження спричиненої їй ПрАТ «СК ВУСО» матеріальної шкоди, та витрат на лікування. Отже, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача ПрАТ «СК ВУСО на користь позивачки матеріальної шкоди відсутні. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди, судові витрати відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial