Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеним позовом згідно з яким просив суд ухвалити рішення щодо визнання його батьком малолітньої дитини. У обґрунтування заявленого вказав, що із 2018 року мав із [PERSON] тісні взаємовідносини під час яких остання перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , однак фактично із останнім не проживала. У грудні 2019 року [PERSON] народила сина [PERSON] . Водночас, оскільки відповідачка на момент народження сина перебувала у зареєстрованому шлюб, то батьком дитини відповідно до вимог законодавства України був записаний [PERSON] . Однак, позивач переконаний у тому, що саме він є біологічним батьком хлопчика, а тому останній вимушений звернутися до суду із цим позовом. У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Разом з тим, від позивача, відповідачки [PERSON] та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до суду надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Причини неявки відповідача [PERSON] суду не відомі. Враховуючи наведене, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників та, відповідно, без фіксації його перебігу, що відповідає приписам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Позивач має посвідку на постійне проживання в Україні, отримував код платника податків, має зареєстроване місце проживання та громадянство Ісламської Республіки [PERSON] . Відповідачка [PERSON] є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання та отримувала код платника податків. [INFO] народився [PERSON] батьком якого у свідоцтві про народження записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . 18 грудня 2019 року рішенням Золотінського міськрайонного суду Черкаської області в цивільній справі № 695/3173/19 розірваний шлюб, укладений 18 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] . Актом обстеження № 181 від 23 серпня 2023 року виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом у кв. [ADDRESS] . Зазначене підтверджується також довідкою виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 05-26/2023 від 24 серпня 2024 року. Висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-24/6411-БД від 8 травня 2024 року встановлено, що ймовірність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , становить 99,999999999991%. Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовано наступним чином. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У постанові від 16 травня 2018 року у цивільній справі № 591/6441/14-ц, (провадження № 61-6030св18) Верховний суд висловив позицію, відповідно до якої, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері ч. 1 ст. 135 СК України. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, досліджені та зазначені раніше докази достатнім чином підтверджують батьківство позивача щодо [PERSON] . Так, наданий на розгляд суду висновок ДНК дослідження підтверджує заявлені вимоги. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення понесені та документально підтверджені судові витрати останнього, які складаються із витрат по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved