Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 грудня 2006 року Подільською районною державною адміністрацією в місті Києві було видано розпорядження про виключення житлової площі з числа службових Подільського РУ ГУМВС України м. Києва, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS] , в якій зареєстрований та проживає [PERSON] з сім`єю з п`яти осіб: [PERSON] , [PERSON] -син, [PERSON] - дружина сина, [PERSON] - син дружини сина. Станом на дату звернення до суду відповідачі за вищевказаною адресою не проживають та їх фактичне місце проживання невідоме. [PERSON] знятий з реєстрації за місцем проживання у зв`язку зі смертю, син [PERSON] станом на дату звернення у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] не перебуває. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у спірній квартирі, позивачка вимушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих осіб, які фактично не проживають. Зняти з реєстрації відповідачів позивачка не має можливості без згоди останніх, у зв`язку з чим, вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. 10 лютого 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та за адресою, вказаною у позовній заяві. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши повно та всебічно наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18 грудня 2006 року Подільською районною державною адміністрацією в місті Києві видано розпорядження № 1416, згідно з яким виключено з числа службових жилих приміщень Подільського районного управління ГУМВС України в м. Києві двокімнатну квартиру [ADDRESS] , в якій зареєстрований та проживає [PERSON] з сім`єю з 5 осіб (він, дружина, син, дружина сина, син дружини сина 2004 р.н.) та цим складом сім`ї перебуває на квартирному обліку у Подільському районі на загальних підставах з 11.11.1974; укладено договір найму на [PERSON] на вказану квартиру. Склад сім`ї - 5 осіб: [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дружина сина, [PERSON] - син дружини сина. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 11 жовтня 2005 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. З копії лікарського свідоцтва про смерть № 217 від 12 грудня 2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] помер. З копії актів, складених 07 вересня 2007 року, 07 листопада 2007 року, 30 січня 2008 року сусідами [PERSON] , [PERSON] , та посвідчених майстрами ЖЕК-704, вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] не проживають з 02 травня 2007 року. Крім того, з копії актів, складених 21 липня 2017 року, 13 жовтня 2017 року майстром технічної дільниці КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва, вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] не проживають. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За вимогами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами ст.ст. 64, 156 ЖК України передбачені перелік прав і обов`язків членів сім`ї наймача, власника, де крім того зазначено утримання житлового приміщення, дбайливе ставлення до житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Пунтом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 визначено, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, як свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У п. 5 вищевказаної постанови передбачено, що при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Таким чином, суд розглядає вимоги позивача - про визнання відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням, як вимоги про захист його права власності, а саме як усунення перешкод в користуванні власністю. Судом встановлено, що існування реєстрації відповідачів у квартирі, наймачем якої є позивачка, обмежує її права, так як остання змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів, які у комунальних витратах участі не приймають, фактично за вказаною адресою не проживають. Судом також встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі з 2007 року, тобто понад 1 рік. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачкою на підтвердження своїх вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачкою судових витрат підтверджується квитанцією від 03 травня 2024 року про сплату судового збору в сумі 1211 грн 20 коп. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивачки судовий збір по 605 грн 60 коп. з кожного.

Outcome: approved