Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовом до\~відповідача\~\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 02.06.2008 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Сімейне життя у них з відповідачем не склалось, а шлюб наразі існує лише формально. Причиною розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння між ними, несумісність характерів та різні погляди на життя, примирення між ними неможливе, спілкування між ними відсутнє. Від спільного шлюбу у сторін є двоє дітей 08.05.2008 та 20.08.2009 р.н. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 23.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачеві встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте 22.08.2024 подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У вказаний строк відзив на позовну заяву не подала. Разом з тим надіслала до суду засвідчену у встановленому законом порядку заяву, згідно з якою не заперечує проти розірвання шлюбу, просить суд розірвати шлюб без надання строку на примирення, а також просить розглядати справу у її відсутності. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Тож, відповідно до ч. 8 ст.178, ч. 5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 13 ст.\~7\~ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Частиною 3 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Разом з тим, відповідно до положень ч. 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Дослідивши письмові докази: свідоцтво про шлюб сторін, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Вивчивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов такого висновку. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 02.06.2008 в Шибалинській сільській раді Бережанського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 3. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Положеннями частини першої статті 110, статті 112 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В частині 2 ст. 114 СК України зазначено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, обоє бажають шлюб розірвати, відтак їхній шлюб носить формальний характер, а його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Також судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка і дружини та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд вважає, що відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати. Позивач згідно у тексті позовної заяви зазначив, що просить усі судові витрати покласти на нього.

Outcome: approved