Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб із [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 2004 року, мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони мають різні погляди на життя, різні характери, відсутнє взаєморозуміння. Між сторонами втрачене почуття любові та поваги одне до одного, спільного господарства - не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання у справі призначено на 17 червня 2024 року 15-00 год., яке в подальшому відкладено на 27 серпня 2024 року 09-00 год. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб, судове засідання проводити без її участі; проти заочного розгляду справи не заперечувала. У судове засідання не з`явився відповідач; відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подав, повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 09 вересня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області, Україна, за актовим записом № 303. Сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . За твердженням позивачки, що не спростовано відповідачем, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має, і такого наміру не висловив відповідач. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір.

Outcome: approved