Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з останнього на свою користь 3% річних за період з 28.12.2019 по 18.03.2024 у розмірі 973 525,78 грн, а також судовий збір у розмірі 9 735,25 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року у цивільній справі № 756/9645/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягненняборгу задоволено позовні вимоги та стягнуто з останньої заборгованість у розмірі 198 000,00 доларів США та судовий збір у розмірі 8 810,00 грн. Проте, відповідач в примусовому порядку обов`язок зі сплати грошової суми, покладений на неї в судовому порядку, не виконує, у зв`язку з чим позивач уважає необхідним стягнути на свою користь 3% річних за період з 28.12.2019 по 18.03.2024 у розмірі 973 525,78 грн. 09 квітня 2024 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва за вищевказаним позовом відкрито спрощене провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року у цивільній справі № 756/9645/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено позовні вимоги та стягнуто з останньої заборгованість у розмірі 198 000,00 доларів США та судовий збір у розмірі 8 810,00 грн. Судом встановлено, що відповідач в примусовому порядку обов`язок зі сплати грошової суми, покладений на неї в судовому порядку, не виконує, у зв`язку з чим позивач уважає необхідним стягнути на свою користь 3% річних за період з 28.12.2019 по 18.03.2024 у розмірі 973 525,78 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У Постанові від 28.03.2018 Верховний Суд у справі № 444/9319/12 висловив правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 04 червня 2019 року у справі № 216/190/18. Враховуючи вищенаведене та те, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року станом на день розгляду справи не виконане у повному обсязі, суд уважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 28.12.2019 по 18.03.2024 у розмірі 973 525,78 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 9 735,25 грн. На підставі викладеного, ст. 525, 526, 527, 625 ЦК України,

Outcome: approved