Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] 11.11.2016 року був укладений договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за яким банк встановив відповідачу ліміт кредитної лінії в сумі 200\~000 грн з умовою сплати 26 % річних. 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим кредитним договором від 22.11.2016 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», і станом на 20.12.2021 року заборгованість за кредитом становила 58 642,57 грн. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови договору та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка становить 58 642,57 грн, витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7100 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 31.05.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (сформований в системі «Електронний суд» 30.05.2024 року), в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач не надав доказів придбання у первісного кредитора права вимоги за договором від 11.11.2016 року, який не містив номеру, натомість в додатку до договору факторингу, розрахунку заборгованості та виписках по рахунку вказано, що вони стосуються іншого договору №630512432 від 22.11.2016 року. Крім того, виписка по рахунку не містить повних відомостей, оскільки починається лише з 22.04.2018 року. З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку слідує, що в суму заборгованості включені нарахування, які не передбачені договором від 11.11.2016 року, а саме плата за овердрафт та комісія за розрахунково-касове обслуговування, на погашення яких зараховувались внесені відповідачем кошти. Натомість відповідачем внесені кошти в більшому розмірі, аніж він отримав кредитних коштів та мав сплатити нараховані за користування ними проценти. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу, яка були визначена у фіксованому розмірі 14\~000 грн. В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, описаних у відзиві. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію оферти на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 11.11.2016 року; копію акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 11.11.2016 року; копію договору факторингу №4 від 20.12.2021 року з додатками; копію платіжного доручення №34291 від 20.12.2021 року; виписку по рахунку; розрахунок заборгованості; копію договору №05/10-23 від 05.10.2023 року про надання юридичних послуг; копію акту приймання-передачі виконаних робіт №1 від 07.03.2024 року; копію платіжної інструкції №1141 від 07.03.2024 року; копію договору №24104 від 22.05.2024 року про надання правничої допомоги з додатком; копію акту приймання-передачі послуг №1 від 22.05.2024 року; копію розрахункової квитанції №22/05/24 від 22.05.2024 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за яким банк встановив відповідачу ліміт кредитної лінії в загальні сумі 200\~000 грн з умовою сплати 26 % річних, на момент укладення договору ліміт становив 1000 грн. 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача за зобов`язанням передбаченим кредитним договором №630512432 від 22.11.2016 року, станом на 20.12.2021 року заборгованість за яким становила 58 642,57 грн. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. За такого, оскільки кредитний договір передбачає зобов`язання кредитора надати відповідний кредит, то, на відміну від договору позики, такий договір є консенсуальним та є укладеним з моменту досягнення у письмовій формі згоди його сторін по усім істотним для нього умовам. Суду надані достатні та належні докази того, що у передбаченій законом формі між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 11.11.2016 року був укладений кредитний договір без номеру. При цьому позивач не надав суду належних достатніх та допустимих доказів того, що він придбав у АТ «Альфа-Банк» право вимоги саме за вказаним договором б/н від 11.11.2016 року, натомість долучені до позовної заяви додаток до договору факторингу, розрахунок заборгованості та виписка по рахунку стосуються іншого договору №630512432 від 22.11.2016 року. Отже позивач в супереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України не надав доказів придбання права вимоги до відповідача за укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 11.11.2016 року кредитним договором без номеру, що вказує на необхідність відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача судових витрат не підлягають задоволенню, натомість з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу. Факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копією договору №24104 від 22.05.2024 року про надання правничої допомоги з додатком, копією акту приймання-передачі послуг №1 від 22.05.2024 року та копією розрахункової квитанції №22/05/24 від 22.05.2024 року. Позивач при цьому не заявляв про неспівмірність та про необхідність зменшення їх розміру та не подавав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України. За такого, вказані витрати в сумі 14 000 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved