Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація", Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича, про повернення стягнутих за виконавчим написом нотаріуса безпідставно набутих грошових коштів, процентів за користування безпідставно набутими коштами мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25.01.2022 Солом`янським районним судом м. Києва було винесено заочне рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Баршацьким І.В. за № 8041 від 06.12.2019. В період примусового виконання вказаного виконавчого напису було відкрите виконавче провадження № [NUMBER] від 27.12.2019 і з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" було стягнуто заборгованість, в сумі 15157,26 грн., а 28.12.2020 на користь приватного виконавця Ярошенка К.Ю. було стягнуто заборгованість 1047,27 грн. Посилаючись на те, що в силу ст.1212 ЦК України вказані кошти були набуті відповідачами безпідставно, просив стягнути з ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" 15157,26 грн., а з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенка Костянтина Юрійовича - 1047,27 грн. Крім того, в силу вимог ст. 536 ЦК України, вважав, що відповідачі зобов`язані сплатити йому проценти на рівні облікової ставки НБУ в період з 01.09.2020 по 18.08.2024 та з 01.01.2021 по 18.06.2024, загальна сума яких складає 8183,15 грн. та 506,99 грн. відповідно. На підставі ст.ст.274,276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 19.06.2024 було відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті на 10.07.2024 на 09.10 год. Ухвалою суду від 10.07.2024 розгляд справи було відкладено на 31.07.2024 на 09.10 год., для надання відповідачам можливості подання відзивів на позовну заяву. 31.07.2024 розгляд справи було переназначено на 19.08.2024 на 11.30 год., у зв`язку із знаходженням головуючого судді у нарадчій кімнаті по іншому кримінальному провадженню. Відповідачам направлялись копія позовної заяви і додатків, про час та місце розгляду справи відповідачі було повідомлені у встановленому законом порядку, проте відзивів на позов не подали. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно вимог ч.1 ст.1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Судом встановлено, 25.01.2022 Солом`янським районним судом м. Києва було винесено заочне рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Баршацьким І.В. за № 8041 від 06.12.2019, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" заборгованості, в сумі 14550 грн. 27.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярошенком К.Ю. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. В позові позивач стверджував, що в межах виконавчого провадження з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" було стягнуто заборгованість, в сумі 15157,26 грн., а 28.12.2020 на користь приватного виконавця Ярошенка К.Ю. було стягнуто заборгованість 1047,27 грн. на підтвердження наведеного надав довідку військової частини [NUMBER] про стягнення боргу та платіжну інструкцію про перерахування коштів приватному виконавцю. В той же час, з наданих позивачем доказів, суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір грошових коштів стягнутих з позивача, адже за виконавчим написом цей розмір становить 14550 грн., а відповідно до довідки військової частини [NUMBER] , цей розмір становить 15157,26 грн. Крім того, з платіжної інструкції № NP281220496858066811 від 28.12.2020 вбачається, що [PERSON] маючи наявний спір в суді, добровільно перерахував приватному виконавцю Ярошенку К.Ю. 1047,27 грн. До того ж, суд звертає увагу, що вимога в частині стягнення з приватного виконавця Ярошенка К.Ю. безпідставно отриманих коштів, в сумі 1047, 27 грн. є витратами виконавчого провадження, тому відсутні правові підстави для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням витрат виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця, такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Отже, за відсутності інших доказів, суд позбавлений можливості встановити, що кошти, в сумі 15157,26 грн. та 1047, 27 грн. отримані відповідачами безпідставно. Тому, в задоволенні позовних вимог в цій частині позивачу необхідно відмовити. За вимогами ч.2 ст.1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позивач вважав, що, в силу вимог ст.536 ЦК України, відповідачі зобов`язані сплатити йому проценти на рівні облікової ставки НБУ, в період з 01.09.2020 по 18.08.2024 та з 01.01.2021 по 18.06.2024, загальна сума яких складає 8183,15 грн. та 506,99 грн. відповідно. Разом з тим, в позові жодним чином не обґрунтовує стягнення зазначених сум, їх розмір та не наводить аргументів чому вказані стягнення слід проводити саме в період з 01.09.2020 по 18.08.2024 та з 01.01.2021 по 18.06.2024. Отже, в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. За вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тож, беручи до уваги те, що позивач не довів своїх позовних вимог, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed