Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Магда В.А. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Райз-Схід», в якому просила стягнути з відповідача 8197,03 грн заборгованості по орендній платі за 2023 рік та судові витрати. Позов обгрунтовано\~тим,\~що\~ [PERSON] на\~підставі державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~земельну ділянку\~від 28\~лютого 2006\~року серія\~ПЛ №060270\~належить земельна\~ділянка з\~кадастровим номером 5325181700:00:005:0010 загальною площею 3,38 га, яка розташована в межах Кізлівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. 01 серпня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі (далі Договір) на строк 7 років, відповідно до якого орендодавець приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. 15 березня 2018 року до вищезазначеного договору оренди землі від 01.08.2015, сторони уклали додаткову угоду про викладення договору в новій редакції зі строком дії договору до 15.09.2022. Також визначено нового орендаря ТОВ «Райз-Схід», змінено розмір орендної плати 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 10478,60 гривень. Орендодавець, після 15 вересня 2022 року продовжував користуватися земельною ділянкою, адже відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 №2145-ІХ визначено особливості регулювання земельних відносин на час дії воєнного стану, серед яких, зокрема: вважаються поновленими на один рік волевиявлення сторін відповідних догворів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення приватної власності. Пунктом 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року. Згідно з п.41 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Проте орендарем досі не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою у 2023 році. З огляду на викладене, просила стягнути з відповідача 8197,03 грн з яких: 7591,81 грн сума заборгованості по орендній платі; 126,95 грн 3% від простроченої суми; 323,40 грн інфляційні витрати; 154,87 грн пеня; судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати з правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється погасити заборгованість, позивач змушений звернутися до суду для примусового стягнення орендної плати. Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 29.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Райз-Схід» в судове засідання не з`явився. Заяв та клопотань про відкладення розгляду цивільної справи на адресу суду не надходило. Також на адресу суду відповідачем не надіслано відзив на позовну заяву. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 3,38 га, кадастровий номер 5325181700:00:005:0010 (а.с.17-18). 01 серпня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі (далі Договір) на строк 7 років, відповідно до якого орендодавець приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. 15 березня 2018 року до вищезазначеного договору оренди землі від 01.08.2015, сторони уклали додаткову угоду про викладення договору в новій редакції зі строком дії договору до 15.09.2022. Також визначено нового орендаря ТОВ «Райз-Схід», змінено розмір орендної плати 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 10478,60 гривень. Орендодавець, після 15 вересня 2022 року продовжував користуватися земельною ділянкою, адже відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 №2145-ІХ визначено особливості регулювання земельних відносин на час дії воєнного стану, серед яких, зокрема: вважаються поновленими на один рік волевиявлення сторін відповідних догворів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення приватної власності. Пунктом 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року. Згідно з п.41 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Проте орендарем досі не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою у 2023 році. Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст.2,3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою ст.15\~ЦК\~України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 629\~ЦК\~України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч.2 ст.409\~ЦК\~України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до норм ч.1 ст.93 ЗК України, ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності. За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду землі", під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону). За нормами ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов`язаний, зокрема , передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Виходячи з вищенаведеного саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. З огляду\~на викладене,\~оскільки відповідач\~не виконав\~обов`язки,\~визначені ст.24\~Закону України\~«Про оренду\~землі» та\~ не сплатив позивачу коштів за користування орендованою земельною ділянкою за 2023 рік, є підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором оренди землі від 01.08.2015 (з урахуванням Додаткової угоди від 15.03.2018,) було передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5325181700:00:005:0010 складає 10478,60 грн. Водночас у відповідності до п.10 Договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Таким чином,\~враховуючи умови\~договору,\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає заборгованість\~по орендній\~платі за період 01.01.2023 15.09.2023 в розмірі встановленому договором з урахуванням індексації в сумі 7591,81 грн, що вираховується наступним чином: 10478,60 (орендна плата) х 102,498 % (сукупний індекс інфляції за січень-серпень 2023 рік)х 258 днів/365 днів = 7591,81 грн. Сукупна заборгованість складає 7591,81 грн орендної плати, 323,40 грн - інфляційних втрат, 126,95 грн - 3 % річних, пеня 154,87 грн, а загалом 8197,03 грн. Судом перевірений розрахунок представника позивача в частині нарахування трьох відсотків річних, та інфляційних втрат, який є правильним, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за 2023 рік інфляційні втрати у розмірі 323,40 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 126,95грн, пеня 154,87 грн. Такий розмір заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені узгоджується з умовами договору. Невиконання зобов`язань ТОВ «Райз-Схід» по своєчасній виплаті орендної плати (плати за користування земельною ділянкою), тягне за собою відповідальність передбачену п.41, згідно якого за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до\~закону та цього Договору. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки орендна плата є грошовим зобов`язанням, то у зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені\~ст. 625 ЦК України. В постанові ВСУ від 26 квітня 2017р. по справі № 3-1522гс16 (№ 918/329/16) зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць (за кожен день такого прострочення) з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Позивач при поданні позову сплатив 1211,20 гривень судового збору. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з такого. У пункті 82 рішення у справі "Дубовик проти України" від 15.01.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з практикою Суду заявниця має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до приписів\~ст.141ЦПК України\~судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За правилами ч.ч.1-6\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено\~ст.134 ЦПК України. Таким чином відсутність документального підтвердження надання професійної правничої допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. У відповідності до частин 1,4\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження\~понесених витрат\~на правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~копію ордера\~серії ВІ\~№1232370\~від 22\~липня 2024\~року про\~надання правничої\~(правової)\~допомоги [PERSON] \~адвокатом Магда\~В.А.;\~договір №19/07-2\~про надання\~професійної правничої\~допомоги від\~19\~липня 2024\~року;\~акт прийняття-передачі\~наданої правничої\~допомоги від\~16\~серпня 2024\~року,\~яким передбачено,\~що вартість\~послуг на\~професійну допомогу\~за договором\~ від\~19\~липня 2024\~року становить 6000 грн 00 коп.(а.с.78-80). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг наданої правової допомоги, ступінь складності справи, відсутність клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про доведеність, стягнувши судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, стягнувши з відповідача на його користь 6000 грн. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

Outcome: approved