Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Позивач у грудні 2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та згідно з уточненою позовною заявою просила: \~ \~ \~ \~- визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену 24 та 27 березня 2021 року [PERSON] зі своєї сторінки за адресою « [ADDRESS] » в мережі Інтернет на публічній сторінці групи «Терешківська ОТГ» в соціальній мережі «Фейсбук» за адресою «[INFO] », а саме таку інформацію: «Один із аспектів щастя - щоб не було жорстокості. Додаю фото і відео утримання собаки в туалеті в Терешках. На не однократне звернення до господарів, позитивної реакції не було. Сьогодні намагань переконати, але мені запропонували взяти собаку собі і послали мене подалі, хамили. Історія собаки така, помер власник дідусь, і в дворі живуть родичі, почалась зла доля собаки: її безпросвітно тримають в туалеті де обмаль простору, де собака має їсти і ходити в туалет, гуляти на 1 м3. Зараз діє закон за жорстоке поводження з тваринами, хоч якось можна врозумити людей, які схильні до жорстокості. Змушена була звернутись до поліції за жорстокість до тварини. Хоча поліція намагань власників звільнити собаку, то власник запропонував поліції застрелити собаку, знайшли виправдовування і відмовились випустити собаку чи посадити на цеп. Інша власниця району розвела собак - було 10, стало 5, і не живе там там, добре хоч що корме, але собаки весь час сидять біля забору, щоб їх прохожі гладили, чекають «господарку». Якщо закривати очі, то можна не бачити,того що діється, а якщо відкрити очі, то є багато жорстокості Тварини не дадуть медалі,грошей, посади, але бог казав, що допомагаючи знедоленим ми допомагаємо йому» та публікацію з текстом «Зробимо людей відомими: с.Терешки, в Зигіна 23. Про закриту собаку в туалеті. Сім`я Сімонових. Сьогодні пішла запропонувати вигуляти собаку, на їх же пропозицію у відповідь - на мене будуть подавати в суд. Чи є межа непорядності, байдужості і жорстокості? Наша відповідь буде дзеркальною- звернення в суд за жорстокість до собаки і образи нас захисників природи. Боротьба так боротьба. Хоч син, як сказали працює в поліції)))»; - зобов`язати [PERSON] не пізніше одного місяця з дня набрання рішення суду в цій справі законної сили спростувати недостовірну інформацію тим же способом, що й було поширено, шляхом розміщення (оприлюднення) в мережі Інтернет на сторінці групи «Терешківська ОТГ» в соціальній мережі «Фейсбук» за адресою [INFO] », публікації із заголовком: «Спростування негативної і недостовірної інформації стосовно сім`ї Сімонових, що проживають в [ADDRESS] » із текстом:«Повідомляю, що інформація, поширена мною 24 та [INFO] на сторінці групи «Щербанівська ОТГ» під назвою « [INFO] », «Зробимо людей відомими: с.Терешки в Зигіна 23. Про закриту собаку в туалеті. Сім`я [PERSON] », є недостовірною та такою, що вводить користувачів веб-сайту в оману, та такою, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію [PERSON] , як члена сім`ї [PERSON] ». Текст забороняється видаляти [PERSON] та спростування не повинен містити зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок [PERSON] та будь-яких інших осіб; - стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені судові витрати. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на висновок судової лінгвістичної експертизи, яким встановлено, що зазначені тексти містять оціночні судження, тому не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності і не можуть бути спростовані. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. За змістом статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до частини першої статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації (частина перша статті 299 ЦК України). Під діловою репутацією особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: - поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; - поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; - поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; - поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 6 жовтня 2015 року). Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «факти». Так, у пункті 39 рішення ЄСПЛ від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета» і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначив, що, на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.п. 17 ч. 1 Положеннями ст.\~277\~ЦК України визначений загальний порядок доказування у такій категорії справ. Законодавцем було виключено з вказаної статті частину третю, яка покладала обов`язок на особу доказувати правдивість негативної інформації, поширеної такою особою. Встановлено, що в мережі Інтернет на публічній сторінці групи «Терешківська ОТГ» в соціальній мережі «Фейсбук» відповідачем за адресою «[INFO] » розміщена така інформація: «Один із аспектів щастя - щоб не було жорстокості. Додаю фото і відео утримання собаки в туалеті в Терешках. На не однократне звернення до господарів, позитивної реакції не було. Сьогодні намагань переконати, але мені запропонували взяти собаку собі і послали мене подалі, хамили. Історія собаки така, помер власник дідусь, і в дворі живуть родичі, почалась зла доля собаки: її безпросвітно тримають в туалеті де обмаль простору, де собака має їсти і ходити в туалет, гуляти на 1 м3. Зараз діє закон за жорстоке поводження з тваринами, хоч якось можна врозумити людей, які схильні до жорстокості. Змушена була звернутись до поліції за жорстокість до тварини. Хоча поліція намагань власників звільнити собаку, то власник запропонував поліції застрелити собаку, знайшли виправдовування і відмовились випустити собаку чи посадити на цеп. Інша власниця району розвела собак - було 10, стало 5, і не живе там там, добре хоч що корме, але собаки весь час сидять біля забору, щоб їх прохожі гладили, чекають «господарку». Якщо закривати очі, то можна не бачити,того що діється, а якщо відкрити очі, то є багато жорстокості Тварини не дадуть медалі,грошей, посади, але бог казав, що допомагаючи знедоленим ми допомагаємо йому» та публікацію з текстом «Зробимо людей відомими: с.Терешки, в Зигіна 23. Про закриту собаку в туалеті. Сім`я Сімонових. Сьогодні пішла запропонувати вигуляти собаку, на їх же пропозицію у відповідь - на мене будуть подавати в суд. Чи є межа непорядності, байдужості і жорстокості? Наша відповідь буде дзеркальною - звернення в суд за жорстокість до собаки і образи нас захисників природи. Боротьба так боротьба. Хоч син, як сказали працює в поліції)))». Факт поширення інформації та її авторство відповідачем не оспорюється, тому, згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно з\~висновком експерта\~№3033\~за результатами\~проведення судової\~лінгвістичної(семантико-текстуальної)\~експертизи від\~15.08.2023 «у наданих на дослідження текстах міститься інформація, виражена у формі фактичних тверджень та оцінних (оціночних) суджень. У досліджуваних текстах наведено такі факти: -факт надання фото- й відеопідтверджень утримання тварини («Додаю фото і відео утримання собаки в туалеті в Терешках»); -факт неоднократного «звернення до\~господарів» собаки; -факт смерті власника собаки («помер власник, дідусь»); -факт проживання родичів померлого дідуся у дворі («в дворі живуть родичі»); -факт утримання собаки в туалеті на обмеженому просторі («у туалеті, де обмаль простору, де собака має їсти і ходити в туалет, гуляти на 1мЗ»); -факт існування правової відповідальності за жорстоке поводження з тваринами («зараз діє закон за жорстоке поводження з тваринами»); -факт звернення мовця до поліції («змушена була звернутися до поліції за жорстокість до тварини»); -факт намагання поліції допомогти тварині («поліція намагалася переконати власників звільнити собаку»); - факт реакції власників собаки на пропозиції поліції («власник запропонував поліції застрелити собаку\\ знйшли собі виправдовування і відмовились випустити собаку чи посадити на цеп»); -факт наявності собак у іншої власниці, яка не проживає в місці утримання тварин («Інша власниця району розвела собак - було 10, стало 5, і не живе там»); -факт того, що тварини не здатні надавати людям певні привілеї («Тварини не дадуть медалі, грошей, посади»); -факт проживання людей за певною адресою (« [ADDRESS] ») Т. 1 а.с.190-201). Як вбачається з аналізу змісту фактичних висловлювань у зазначених текстах, вони стосуються констатації неналежного поводження із собакою, звернення відповідача з цього приводу до органів поліції, факту смерті власника собаки тощо, та їхня достовірність підтверджується дослідженими судом доказами. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання собаки у вольєрі на території подвір`я у [ADDRESS] . Ця обставина також не заперечується і позивачкою [PERSON] , яка суду пояснила, що дідусь-власник собаки помер, спадкоємцем є його син [PERSON] (двоюрідний брат чоловіка). Фактично, позивач вважає недостовірною інформацію у частині, що стосується вказівки на неї як на господаря собаки. Разом з тим, поширена інформація не стосувалася з`ясуванню юридичних аспектів права власності на тварину, а мала за мету привернути увагу громадськості до фактів неналежного поводження з тваринами. Також у статті відсутня пряма вказівка на позивача як на власника собаки, а йдеться про «родину Сімонових», що не\~є рівнозначним\~та не\~дозволяє прямо\~ідентифікувати її\~як згадану\~особу. Позивачем не доведено, що зазначені висловлювання відповідача є образливими та мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити її честь, гідність та ділову репутацію. Окрім того, згідно з висновком експерта №3033, досліджувані тексти містять інформацію, виражену такими оцінними (оціночними) судженнями: -розмірковування про аспекти щастя («Один із аспектів щастя - щоб не було жорстокості»); -оцінка реакції власників тварини на дії мовця («На неоднократне звернення до господарів, позитивно ї реакції не було»); -оцінка словесних дій співрозмовників як хамських і непристойних («послали мене подалі, хамили»); -розмірковування про долю собаки («почалося зла доля собаки»); сподівання на покарання за жорстоке поводження з тваринами («хоч якось можна врозумити людей, які схильні до жорстокості»); -зауваження про очікування собак («собаки весь час сидять біля забору, щоб їх прохожі гладили, чекають "господарку»); -розмірковування про існування жорстокості («якщо відкрити очі, то є багато жорстокості»); -розмірковування про допомогу богу через допомогу знедоленим («бог казав, що допомагаючи знедоленим ми допомагаємо йому»); -заклик до дій, спрямованих на поширення інформації про людей, про яких мовиться в тексті («Зробимо людей відомими»); -намір сусідів подавати в суд на мовця («у відповідь - на мене будуть подавати в суд»); -розмірковування у формі риторичного питання про межу непорядності, байдужості і жорстокості («Чи\~є межа\~непорядності,\~байдужості і\~жорстокості ?»); -намір мовця звернутися в суд на сусідів («Наша відповідь буде дзеркальною - звернення в суд за жорстокість до собаки і образи нас захистків природи»); -висловлювання у формі гасла щодо подальших дій мовця («Боротьба так боротьба»); -припущення, ґрунтоване на чутках, про роботу в поліції особи, маркованої лексемою «син» («Хоч син, як сказали, працює в поліції)))»)Т. 1 а.с.190-201). Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижу гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Отже, якщо позивач вважала висловлювання, з приводу яких заявлено позов, такими, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію, то вона не була позбавлена можливості скористатися наданим їй ч.1 ст.\~277\~ЦК України правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. За таких обставин суд дійшов висновку, що поширена відповідачем інформація у частині фактичних тверджень\~не є\~недостовірною,\~а в\~іншій єоціночними судженнями, вираженням суб`єктивної думки й поглядів відповідача, вони не є предметом судового захисту, оскільки не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності і не можуть бути спростовані, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати необхідно залишити за позивачем; відповідно до п. 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України з позивача на користь відповідача стягнути витрати на проведення судової лінгвістичної(семантико-текстуальної) експертизи.

Outcome: dismissed