Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Виконуючий обов`язки керівника Лівобережної окружної прокуратури Донецької області звернувся до суду з урахуванням уточненої позовної заяви в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки та стягнення судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом, набув право власності на частки земельної ділянки, яку успадкував після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1423683500:05:000:0364 площею 4,4737 га, яка знаходиться на території Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.12.2021 за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна\~№2532719214140. Відповідно до інформації Державної міграційної служби України, відомостей про належність до громадянства України відносно [PERSON] , не встановлено та посвідки на тимчасове або постійне проживання не документувалися. Зазначив, що перебування у приватній власності відповідача зазначеної земельної ділянки суперечить ст.ст.13,14,41 Конституції України, ст.ст.80,81,145 Земельного кодексу України у зв`язку з тим, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст.145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Вважає, що відповідач [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на частину земельної ділянки: сільськогосподарського призначення (з 13.12.2021 року по даний час) не відчужив її, що є підставою для її конфіскації у власність держави. Ухвалою Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~22.08.2023\~дану справу\~було прийнято\~до свого\~провадження від\~Кіровського районного\~суду м.\~Дніпропетровська та\~призначено розгляд\~справи за\~правилами загального\~позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, та проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечувала. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомив та відзиву не надав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.12.2021 , зареєстрованого в реєстрі за № 1-854, виданого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., Столбін С.В. (громадянин Російської Федерації) успадкував після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , частки земельної ділянки з кадастровим номером 1423683500:05:000:0364, площею 4,4737 га, яка розташована на території Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області(а.с.17). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1423683500:05:000:0364, площею 4,4737 га, яка розташована на території Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна\~ 2532719214140 (а.с. 14-15). На запит Лівобережної окружної прокуратури від 13.03.2023 №54-01-45-391вих23, чи видавався паспорт громадянина України [PERSON] (громадян Російської Федерації) Державною міграційною службою України надано інформацію, що відомостей про належність до громадянства України відносно [PERSON] , не встановлено та посвідки на тимчасове або постійне проживання не документувалися (а.с. 18-20). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст.13,14,41 Конституції України, ст. ст.80,81,145 ЗК України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Положення ст. ст.13,14 Конституції України, визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 ЗК України, визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2ст. 81 ЗК України, можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5ст. 22 ЗК України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч. 4ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1ст. 346 ЦК України, визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 ЦК України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України, визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на частину земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 13.12.2021 по даний час) не відчужив її, як це передбачено законом, є підстави для конфіскації зазначеного нерухомого майна у власність держави. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідачки критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку, яку відповідачка незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги виконуючого обов`язки керівника Лівобережної окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки підлягають захисту у судовому порядку, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 4026,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved