Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Сахарову Н.М. звернулася до суду з даними вимогами та просить постановити рішення яким: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №6105 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем 04.06.2021 року про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 39 820.95 гривень; - стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 2422.40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в червні 2024 року вона отримала не повну заробітну платню, та відразу ж звернулася до бухгалтерії за місцем роботи та дізналася, що з її заробітної плати стягується борг за постановою виконавця. В «Дії» вона знайшла постанову про відкриття виконавчого ВП № [NUMBER] від 29.10.2021 р. Також в «Дії» були по ВП № [NUMBER]: - постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 29.10.2021р., - постанова про арешт коштів боржника від 05.06.2023р., - постанова про арешт коштів боржника від 14.06.2024, - постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.11.2021 р., - постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.10.2021 р. Виконавче провадження ВП № [NUMBER] від 29.10.2021 р. відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Серебрійською Юлією Олександрівною на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича № 6105 від 04.06.2021 р про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 39820.95 гривень. Виконавчий напис в «Дії» не опублікований. [PERSON] не брала кредит у Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвент Інвест Україна». У зв`язку з тим, що виконавчий напис не прикріплений до «Дії», позивачка зовсім не розуміє у кого до неї та на яких підставах є якісь вимоги. На думку позивача, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, підтвердити або спростувати дотримання приватним нотаріусом вимог законодавства щодо перевірки безспірності заборгованості та/або її існування взагалі, можливо виключно за наслідками дослідження матеріалів нотаріальної справи та первинних документів (виписка, меморіальний ордер тощо). Крім цього, позивач не отримувала постанови приватного виконавця від № [NUMBER] від 29.10.2021 про відкриття виконавчого провадження. Про зазначену постанову їй стало відомо з застосунку «Дія». Позивач вказує, що вона не перебувала з відповідачем у будь-яких правовідносинах зобов`язально-фінансового або кредитного характеру. А тому на думку позивача, вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 27.06.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 16.08.2024 року об 11:00 годині (а.с.35-37), про що повідомлено сторони по справі (а.с.38). Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами. В судове засідання 16.08.2024 року: - позивач не прибула, про час та місце проведення розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства (а.с.35-38). Подала додаткові пояснення, якими підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Судовий розгляд просив провести у її відсутність (а.с.123); - представник позивача також не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.122); - представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлявся згідно вимог діючого законодавства шляхом надіслання ухвали на електронну адресу та засобами поштового зв`язку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав; - треті особи до суду не прибули, правом на надання суду письмових пояснень по суті позову не скористались Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Серебрійська Юлія Олександрівна надіслала на адресу суду 18.07.2024 року копію документів виконавчого провадження, засвідчену належним чином (а.с.40-116). Однак жодних пояснень по суті позовних вимог як третя особа - не надала. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №67306974 від 29.10.2021р., яка прийнята приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Серебрійською Ю.О. вбачається, що на виконанні цього виконавця знаходиться виконавчий напис № 6105 від 04.06.2021 р. про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за період з 28.04.2018 по 17.04.2021 включно у розмірі 39 470.95 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту -14000.11 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом - 25470.81 гривень (а.с.44). 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 6105, яким передбачається стягнення на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості, якому ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №409/к від 27.04.2018 року за кредитним договором № 008-15826-081112 від 08 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] (а.с.44). Також за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто відповідну плату. Відповідно до вимог статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом врегульовано статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 3.1., 3.2 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановкою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості триває у безспірному на підставі виконавчих написів постанов нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1172 від 29.06.99 у редакції від 29.11.2001 передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, надаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року за справою N 757/24703/18-ц, відповідно до якої для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надати серед інших документів оригінал нотаріально засвідченого договору, згідно з пунктом 1 Переліку. документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 залишено без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14 (постанова Великої Палати Верховного Суду 21.09.2021 в справі №910/10374/17). У зв`язку з цим, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, як така, що визначена імперативною нормою закону - ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису здійснюється за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими він звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» судом перевіряються доводи боржника в повному обсязі з метою встановлення того, чи на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. З матеріалів справи не встановлено, що при вчиненні напису нотаріус отримав від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери тощо), у зв`язку з чим в у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, сума відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Також приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченого пунктом 2.3 глави 16 Порядку. Відповідач жодних пояснень, відзиву на спростування доводів позивача до суду не надав, а тому суд позбавлений можливості пересвідчитися в дійсності позиції відповідача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. зареєстрованого в реєстрі за №6105 від 04.06.2021, про стягнення заборгованості зі [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 008-15826-081112 від 08 листопада 2012, на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», якому ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №409/к від 27.04.2018 року за кредитним договором № 008-15826-081112 від 08 листопада 2012 року, укладеного між укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] у загальному розмірі 39470.95 гривень, таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою. Визначені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким чином, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо видачі стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, ТОВ «Росвен Інвест Україна» необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2422.40 гривень (1211.20 + 605.60 + 605.60). На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved