Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся\~до\~суду\~з позовом\~до\~відповідача [PERSON] \~про розірвання шлюбу. Даний позов мотивує тим, що він з відповідачем 24.11.2018 року зареєстрували шлюб у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. Вказує, що від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що не зважаючи на наявність у них спільних дітей, протягом останнього часу відносини між ними погіршились. Зазначає, що зараз подружні стосунки вони не підтримують, а шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вказує, що примирення між ними є неможливе, а подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем суперечить його інтересам. У зв`язку з чим, просить шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 24.11.2018 року у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №3, розірвати. Просить залишити неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з ним. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у судове засідання не з`явився, однак представник позивача, адвокат Гринів Я.В., попередньо подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задоволити. Також просила розгляд справи проводити без її участі та участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак попередньо подала до суду заяву, у якій вказала, що повністю визнає заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.11.2018 року сторони по справі зареєстрували шлюб у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №3 (а.с.4). Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі (а.с.10-11). Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім`я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Щодо вимоги про залишення проживати неповнолітніх дітей разом з позивачем, то суд вважає її необгрунтованою й такою, що до задоволення не підлягає. Так, Сімейним кодексом України не передбачено залишення проживання дитини з одним із подружжя при розірванні шлюбу. Про таку можливість зазначив Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18, вказавши, що «за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу». Тобто, ключовим у даному випадку є відсутність спору про те, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти після розірвання шлюбу. Крім того, вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу суд може, але не повинен, оскільки Сімейним кодексом України такий обов`язок не встановлений. Виходячи з обставин справи, в якій Верховний Суд виклав цю правову позицію, ключовим було те, що Верховний Суд не вважав помилкою суду першої інстанції вирішення питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Долученими до позовної заяви доказами не підтверджено відсутності спору між сторонами щодо того, з ким з батьків на даний час проживають діти, та з ким будуть проживати діти сторін, після розірвання шлюбу. За вказаних обставин, позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст. ст.104, 110, 112,\~113 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial