Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, у якому вказувала, що 02 листопада 1999 року вона уклала з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу, відповідно до якого придбала в останніх житловий будинок [ADDRESS] . В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі за реєстр. №702. Разом з тим покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме, продавці передали покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] , звернувшись до нотаріуса з приводу відчуження вказаного будинку, дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Враховуючи вказані обставини, а також неможливість нотаріального посвідчення договору (у зв`язку з відсутністю інформації про місце перебування одного з продавців та смертю іншого), а тому [PERSON] просила визнати договір купівлі-продажу дійсним в судовому порядку. Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року до участі у розгляді справи в якості співвідповідача залучено Вознесенську міську раду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі та підтримання своїх позовних вимог. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача - Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в окремій заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 02 листопада 1999 року [PERSON] уклала з [PERSON] , [PERSON] договір купівлі-продажу, відповідно до якого придбала в останніх житловий будинок [ADDRESS] . В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі, про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис за №702. Разом з тим покупець зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме, продавці передали покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] , звернувшись до нотаріуса з приводу відчуження вказаного будинку, дізналася, що спірний договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (право власності на придбане майно зареєстроване за позивачкою, а один з продавців майна помер). Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що спірний договір підлягає визнанню дійсним.

Outcome: approved