Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що він, громадянин України [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] від 02 грудня 2020 року, орган, що видав: 6317, РНОКПП [NUMBER] , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується\~ довідкою № 7101- 7576077605 від\~ 22 червня 2022 року. [PERSON] є онуком громадянки України [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] від 13 грудня 1997 року, виданий Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка померла на окупованої території [INFO] у віці 75 років в м. Горлівка Донецької області Україна. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2024 року по справі № 711/3325/24 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого т.зв. днр від 15 червня 2016 року, копією договору замовлення №29 від 09 червня 2016 року, копією листа від 11 жовтня 2017 № 1003/02-14. Заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи викладене, [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник\~ в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового зсідання повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з викладених в заяві підстав. Представник заінтересованої особи - Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового зсідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали заяви, надані заявником докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Громадянин України [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] від 02 грудня 2020 року, орган, що видав: 6317, РНОКПП [NUMBER] , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується\~ довідкою № 7101- 7576077605 від\~ 22 червня 2022 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2024 року заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; фактичне місце проживання: [ADDRESS] ; зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заявником підтверджено належними достатніми доказами, що\~ [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого т.зв днр № [NUMBER] ,\~ [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Горлівка, Донецької області. Згідно акту про смерть від 22 серпня 2024 року, складеного [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Дебальцеве Донецької області Україна, померла [INFO] , місце смерті: м. Горлівка Донецької області, причина смерті: інсульт; слідів насильницької смерті не було виявлено. [PERSON] похована на кладовищі у місті Горлівка Донецької області Україна, по сусідству знаходиться могила її сина - [PERSON] , який помер [INFO] . В письмових поясненнях [PERSON] , [INFO] , остання підтверджує факт смерті своєї свекрухи - [PERSON] , [INFO] , яка померла на тимчасово окупованій території України в м. Горлівка Донецької області.\~ [PERSON] була свідком смерті [PERSON] , яку було поховано 09 червня 2016 року на місцевому кладовищі в м. Горлівка; причина смерті: інсульт; [PERSON] померла в лікарні. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час чи про оголошення її померлою. Не може вважатись легітимним на території України\~ свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Згідно «Інструкції про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть», затвердженої наказом МОЗ України № 258 від 03 липня 2001 року, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч.1ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання в повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, в тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Переміщені всередині країни особи є громадянами своєї держави і мають широке коло громадських, політичних, екологічних, соціальних і культурних прав. Відповідно до п.20 Керівних принципів з питання про переміщення осіб всередині країни, які були розроблені та прийняті в 1998 році за дорученням Генеральної Асамблеї ООН та Комісії з прав людини, кожна людина, де б вона не перебувала, має право на визнання її правосуб`єктності. Для забезпечення цього права особам, які переміщені всередині країни, відповідні органи влади надають всі документи, які необхідні для поваги і здійснення їхніх законних прав, як-то паспорти, посвідчення особи, свідоцтва про народження і свідоцтва про шлюб. Органи влади сприяють, зокрема, у видачі нових документів або заміні документів, втрачених під час переміщень, без будь-яких необґрунтованих умов, як-то вимога повернення на місце звичайного проживання для отримання цих та інших необхідних документів. Згідно ч.3 та ч.4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не визначеному законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно роз`яснення Верховного Суду від 22 квітня 2021 року за вих. № 985/0/208-21, під час розгляду судами згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia», «IlascuandOthers v. MoldovaandRussia»), в яких, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території перебуває під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно\~ роз`яснення Верховного Суду від 22 квітня 2021 року за вих. № 985/0/208-21, під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відповіді органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Документи, надані заявником, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності і взаємозв`язку під час розгляду справи по суті. Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показами свідків. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 4, 9, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей тимчасово окупованими територіями», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та

Outcome: approved