Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

09 липня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 11 березня 2020 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя з Відповідачем не склалось, оскільки за час спільного життя сторони не змогли встановити відносини довіри та взаєморозуміння. Як зазначає Позивач, з вересня 2023 року вона зустріла іншого чоловіка, з яким проживає разом та веде спільне господарство та вагітна від нього. У зв`язку з чим, Позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 11 липня 2024 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 27 серпня 2024 року від представника Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Також було додано нотаріально посвідчену заяву [PERSON] , [INFO] . РНОКПП [NUMBER] , який визнає себе батьком дитини, яка буде народжена [PERSON] , [INFO] . В судове засідання 27 серпня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 11 березня 2020 року, про що свідчить актовий запис №429, зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач після реєстрації шлюб змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Довідки УПН «Пологовий будинок № 5» ОМР від 01 липня 2024 року, [PERSON] , [INFO] перебуває на 28 тижні вагітності. В матеріалах справи є заява [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у відповідності до якої [PERSON] визнає себе батьком дитини, яка буде народжена [PERSON] , [INFO] . У відповідності до частини 3 статті 110 СК України, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. З огляду на вищевикладене. Та з врахуванням того, що [PERSON] вагітна від іншої особи, яка визнає себе батьком зачатої дитини, суд вважає за можливе розглянути позов [PERSON] про розірвання шлюбу з врахуванням ч. 3 ст. 110 СК України. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач підставою для розірвання шлюбу є те, що за час спільного життя сторони не змогли встановити відносини довіри та взаєморозуміння. Як зазначає Позивач, з вересня 2023 року вона зустріла іншого чоловіка, з яким вона на даний момент проживає разом та веде спільне господарство та вагітна від нього, у зв`язку з чим, Позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved