Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

31.07.2024 [PERSON] здав на пошту позов до [PERSON] , в якому вказує, що вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Білопільського районного суду Сумської області від 12.02.2024 з нього на користь [PERSON] на утримання доньки стягнуті аліменти в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. За період з лютого по червень 2024 року ним сплачено 72731 грн 56 коп. аліментів, заборгованість з їх сплати відсутня. З 15.05.2024 донька почала проживати разом з ним та його цивільною дружиною [PERSON] у м. Черкаси, де вона перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та навчається в місцевому навчальному закладі, знаходиться на його вихованні та повному утриманні. [PERSON] проживає у м. Ворожба, зв`язок з донькою не підтримує, участі в її житті не приймає, сплачені ним аліменти використовує на свої особисті потреби, матеріально доньці не допомагає. Донька категорично відмовляється проживати з матір`ю та перебуває з нею в конфлікті. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання їх доньки [PERSON] . Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 07.08.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити (а. с. 31). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 29). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Судовим наказом Білопільського районного суду Сумської області від 12.02.2024 з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.02.2024 до досягнення дитиною повноліття, на користь матері дитини [PERSON] (а. с. 10). Згідно з довідкою Білопільського відділу ДВС від 03.07.2024 у період з 15.02.2024 по 30.06.2024 [PERSON] сплачені аліменти на утримання доньки в таких розмірах: лютий 0 грн, березень 0 грн, квітень 42960 грн, травень 29771 грн 56 коп. (а. с. 23). Сторони по справі та неповнолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10, 16, 27). З 10.03.2024 [PERSON] і [PERSON] винаймають квартиру за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12-14). 15.05.2024 [PERSON] надано статус ВПО та її фактичне місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16). Згідно з довідкою Черкаської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 від 25.06.2024 [PERSON] навчається в 11-Б класі вказаного навчального закладу (а. с. 17). У частині 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1 і 2 ст. 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. З огляду на положення ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. У постанові від 04.09.2019 в справі №711/8561/16 Верховний Суд дійшов висновку, що аліменти за своєю суттю - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Саме такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 28.09.2022 у справі №686/18140/21. З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, а мати дитини проживає окремо, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів, які стягуються на підставі судового наказу від 12.02.2024. На підставі викладеного,

Outcome: approved