Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

07 серпня 2024 року Адвокат Кіяновська А.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] через електронну систему «Електронний суд» звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 23.12.2023 року позивач та відповідачка уклали та зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Після реєстрації шлюбу, вони перестали розуміти один одного, не підтримують належні подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, як сім`я не проживають. Взаємопорозуміння і підтримки один до одного не мають. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачкою немає. Враховуючи наведене, просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою та стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в розмірі 1211,20 грн. Ухвалою суду від 15 серпня 2024 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Прични неявки суд не повідомили. Згідно поданої заяви, позивач просив провести розгляд справи без його участі та задовольнити його позовні вимоги. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувшидоводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2023 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 23 грудня 2023 року, актовий запис № 173). Від шлюбу, спільних дітей сторони не мають. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що після реєстрації шлюбу, вони перестали розуміти один одного, не підтримують належні подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, як сім`я не проживають. Взаємопорозуміння і підтримки один до одного не мають. Відтак, позивач вважає, що що подальший сенс підтримувати сімейні відносини з відповідачкою відсутній. Частиною 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст. 112 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Таким чином, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то навіть за відсутності спільних дітей від шлюбу та можливості провести розірвання шлюбу в досудовому порядку, відповідна відмова судом в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, з урахуванням небажання сторін перебувати в шлюбі, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved