Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа за позовом адвоката Константінової Тетяни Миколаївни, діючої в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні. 20.08.2024 судом зареєстровано заяву - адвоката Константінової Т.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрати на правничу допомогу під час розгляду даної справи у розмірі 2500 грн. Згідно із ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Розгляд зазначеної справи здійснювався за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду заяві просила судове засідання провести за її відсутності та відсутності позивача [PERSON] , заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився по невідомим для суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечень щодо заяви не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, приходить до наступного. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2024 позов адвоката Константінової Тетяни Миколаївни, діючої в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні задоволено. Визнано квартиру [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] , право власності на 1/2 частину у праві власності на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя - квартиру [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину у праві власності на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. При винесенні судового рішення стороною позивача не надано суду доказів на понесення витрат на правничу допомогу, подано до суду заяву про надання цих доказів в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України (а.с.39). Представником позивача до заяви поданої в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України надано суду договір про надання правової (правничої) допомоги, юридичних послуг №41-ц/24 від 29.07.2024, акт виконаних робіт від 15.08.2024 до договору №41-ц/24 від 29.07.2024, квитанцію №7 до касового прибуткового касового ордера від 16.08.2024 на суму 2500,00 грн., а також докази направлення відповідачу заяви (а.с.51-55). Сума даних витрат відповідає заявленим у попередньому орієнтовному розрахунку витратам на правничу допомогу, який надано в позовній заяві. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду по справі №910/15944/17 від 24.01.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до Акту виконаних робіт від 15.08.2024 до договору №41-ц/24 від 29.07.2024, позивачем при розгляді даної справи у суді понесено витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн., а саме: 1500 грн. - складання позовної заяви (1 год.), 1000 грн. - участь адвоката у судових засіданнях, що узгоджується з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат. Таким чином, оскільки судом встановлено, що під час винесення судового рішення від 14.08.2024 судом не вирішено питання про відшкодування відповідачами судових витрат понесених позивачем на правничу допомогу, а докази на їх понесення подано до суду з додержанням вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Outcome: approved