Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] є споживачем природного газу відповідно до заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 22.09.2021, дія якого припинилася 14.11.2023 у зв`язку з укладенням відповідачем аналогічного договору з ТОВ «Полтавагаззбут» з 08.11.2023. Відповідачу поставлений природний газ на загальну суму 125227,32 грн, вартість якого не сплачена. До початку судового розгляду представник позивача зменшила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ у сумі 71 063,50 грн та судовий збір у розмірі 2\~684,00 грн. Представник відповідача надалі відзив, у якому визнала позов частково, посилаючись на те, що згідно з наданою їй постачальником інформацією станом на 30.09.2023 у неї була заборгованість у сумі 77\~381,98 грн, яку вона частково погасила(05.02.2024 1000 грн, 07.03.2024 1000 грн, 06.04.2024 1000 грн, 07.05.2024 1000 грн, 12.06.2024 1000 грн, 06.07.2024 1000 грн). Не заперечувала проти задоволення позовних вимог у розмірі 72\~063,50 грн, а також просила стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 6500 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що зменшені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі, у яких не заперечували проти задоволення позовних вимог у розмірі 72\~063,50 грн, а також просили вирішити питання щодо судових витрат пропорційно до задоволених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає\~Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»\~побутовий споживач\~це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Правилами постачання природного газу, що затверджені\~постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року\~та ст. ст.\~6,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За нормами статей 526,629\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 22.09.2021, [PERSON] була споживачем природного газу у період з 22.09.2021 по 14.11.2023; заборгованість складає 71 063,50 грн (а.с.12). Відповідач визнала зменшені позовні вимоги, які підлягають задоволенню у повному обсязі відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 125 227,32; позов задоволений на суму 71\~063,50 грн. При пред`явленні позову позивач сплатив 2 684,00 грн судового збору. Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1664 грн. При цьому суд виходить з того, що відповідач фактично визнала заборгованість у розмірі 77\~381,91 грн, яка існувала на момент звернення з позовом до суду(09.10.2023); після відкриття провадження у справі [PERSON] частково сплатила борг(05.02.2024 1000 грн, 07.03.2024 1000 грн, 06.04.2024 1000 грн, 07.05.2024 1000 грн, 12.06.2024 1000 грн, 06.07.2024 1000 грн). Позивачем зменшені позовні вимоги після отримання відзиву на позов, тому при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить саме з розміру первісно заявлених вимог(125 227,32 грн). Щодо стягнення на користь відповідача понесених на витрат на правову допомогу. Судом встановлено, що 10.07.2024 між [PERSON] та адвокатом Цокало Т.М. укладений договір №1000 про надання правничої допомоги (а.с.77-79). Відповідно до договору та акту прийняття-передачі наданої правничої допомоги №1 до договору №1000 від 10.07.2024, адвокатом Цокало Т.М. виконані послуги загальною вартістю 6\~500,00 грн. (а.с.80). [PERSON] сплачений гонорар адвокату Цокало Т.М. за договором №1000 про надання правничої допомоги від 10.07.2024, що підтверджується квитанцією на оплату виконаних адвокатом робіт від 10.07.2024 (а.с.81). Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Так, детальним описом робіт(наданих послуг) від 23.07.2024 визначено, що правнича допомога адвоката полягала в наданні юридичної консультації(1500 грн), підготовці та написанні відзиву(5000 грн), всього 6500 грн. Суд не бере до уваги заперечення представника позивача щодо стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу з огляду на можливість позивачу самостійно звернутися до позивача для врегулювання спору, оскільки право особи на правову допомогу закріплене у статті 59 Конституції України, є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер. Враховуючи, що відповідач будь-яких заперечень стосовно неспівмірності витрат на правничу допомогу у розмірі 6500 грн не надав, тому суд не вбачає підстав для їх зменшення; отже, з позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 2 470 грн.

Outcome: approved