Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

25 січня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 101823756 від 02.11.2022 в розмірі 22 995 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 00 коп. та судові витрати по справі в розмірі 3028 гривень 00 коп., посилаючись на те, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань у договірних правовідносинах. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2022 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 101823756, згідно з умовами якого відповідач отримала 7 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений 15.02.2023. Підтвердженням добровільного укладення [PERSON] кредитного договору є Анкета-Заява Позичальника, в якій зазначені особисті дані відповідача. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням № 53597149 від 02.11.2022. Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та відсотки за користування кредитом у термін встановлений договором, однак свої зобов`язання належним чином не виконала. 31.01.2023 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 101823756 від 02.11.2022. Заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами вживалися неодноразово: на поштову адресу [PERSON] було відправлено ряд листів - повідомлень про заміну Кредитора і повідомлення - вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № 101823756. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області від 30 січня 2024 року, провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, сторонам встановлені строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення. 30 квітня 2024 року до суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Орло Ю.В. надійшов відзив, який мотивований тим, що будь-яке зарахування позики (кредиту) від ТОВ «Мілоан» на рахунок [NUMBER] [PERSON] не надходило. Надане позивачем платіжне доручення суперечить змісту виписці по картковому рахунку [NUMBER] [PERSON] за період з 30.10.2022 по 25.11.2022 з АТКБ «Приватбанк», у якій відображена рух коштів по вказаному рахунку, зокрема 02.11.2022 здійснено зарахування на рахунок відповідача на суму 7000 грн. (зарахування LiqPay переказу з карти на карту від 02.11.2022 платежу ID 2124971006), інші операції за вказаний період відображають переведення коштів з рахунку. Вказаною банківською інформацією не лише не підтверджуються, а навпаки спростовуються доводи позивача про те, що [PERSON] було надано кошти згідно платіжного доручення від 02.11.2022 № 53597149. На думку відповідача, інших доказів фактичного отримання коштів та відповідно, виникнення заборгованості за кредитом, які б спростували відомості, надані банком про рух коштів за рахунком відповідача - матеріали справи не містять. Просили відмовити в задоволенні позову. 10 травня 2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив мотивована тим, що доводи відповідача спрямовані на уникнення сплати заборгованості. Так, надане позивачем платіжне доручення містить усі необхідні реквізити, а отже, може вважатися первинним документом і підтверджувати надання позичальнику кредитних коштів. У даній справі виникнення заборгованості по боргових зобов`язаннях та їх розмір підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по кредитному договору. Відсутність у матеріалах справи оригіналів виписок з особових рахунків абсолютно не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості, оскільки згідно з п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти. ТОВ «Мілоан» не створює окремий рахунок для позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а отже не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. У свою чергу відповідачем до відзиву було долучено виписку з рахунку [PERSON] , відкритому в AT «Приват Банк», де відображено, що 02.11.2022 о 14.20 було перераховано кошти у розмірі 7 000,00 грн. Дана виписка не суперечить доказам, які додані позивачем до позовної заяви. Зокрема, у платіжному дорученні зазначено, що 02.11.2022 на картку [PERSON] було перераховано кошти за договором. При цьому, зазначає, що позивачем було надано належні докази на підтвердження заборгованості відповідача. Просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі. 04 червня 2024 року ухвалою Богуславського районного суду Київської області по справі витребувано докази від АТ КБ «ПриватБанк», які надійшли до суду 26.06.2024. Представник позивача Панасюк Х.М. в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечує. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Орло Ю.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідачки зазначивши, що позовні вимоги вона та відповідачка не визнає в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02 листопада 2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений кредитний договір № 10182375, згідно з умовами якого відповідачка отримала 7 000, 00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору № 10182375) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачкою 15.02.2023. Такий кредитний договір було укладено шляхом подання відповідачкою [PERSON] анкети-заяви на кредит №101823756 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан». Договір було підписано з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що був надісланий відповідачці [PERSON] електронним повідомленням ТОВ «Мілоан», чим відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №101823756 від 02.11.2022, що розміщений в особистому кабінеті відповідача на сайті ТОВ «Мілоан» (а.с.15). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору № 10182375 сума кредиту (загальний розмір) складає 7 000,00 гривень. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 7 000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача (а.с. 24, 101). Відповідно до п.п. 1.3, 1.4. кредитного договору, кредит надається строком на 105 днів з 02.11.2022, який складається з поточного та пільгового періоду. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 17.11.2022, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 15.02.2023. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 455,00 грн. в грошовому виразі та 363,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 19 355,00 грн, в грошовому виразі та 961,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника (за пільговий період) складає 7 455,00 гривень. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 26 355,00 гривень. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту: 350,00 гривень, яка нараховується за ставкою 5,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 105,00 гривень, які нараховуються за ставкою 0,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п. 1.5.3., п.1.6. проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 18 900,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3. Згідно додатку №1 до договору, а саме Графіку платежів за договором про споживчий кредит №101823756 від 02.11.2022, загальна вартість кредиту складає 26 355,00 гривень, з яких: 7 000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 19 005,00 грн - проценти за користування кредитом, 3500,00 грн - комісія за надання кредиту (а.с.22). Так, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умов кредитного договору. Пунктом 7.1. кредитного договору 02.11.2022 передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи кредитний договір [PERSON] та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті [PERSON] , якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням № 53597149 від 02.11.2022. Підтвердженням добровільного укладення позивачем даного договору підтверджує анкета позичальника від 02.11.2022, що заповнена позивачем. Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» за № 20.1.0.0.0/7-240613/25741 від 18.06.2024, який надано у відповідь на виконання ухвали Богуславського районного суду Київської області від 04.06.2024 про витребування доказів, на картку № [NUMBER] клієнта [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] було здійснено 02.11.2022 зарахування у розмірі 7 000, 00 грн. Зарахування коштів проведено через LiqPay від ТОВ «Мілоан». Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. кредитного договору № 10182375 від 02.11.2022 - позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Відповідно до умов кредитного договору, 31 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення права вимоги №90-МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 10182375 від 02.11.2022, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 10182375 від 02.11.2022 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги № 90-МЛ/Т від 31.01.2023. Сума заборгованості [PERSON] становить 22 995,00 грн., відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 90-МЛ/Т від 31.01.2023, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 7 000, 00 грн.; прострочена заборгованість процентами становить - 15 645,00 грн.; заборгованість за комісією - 350,00 грн. Відповідачці було надіслано письмові повідомлення-вимоги про погашення кредитної заборгованості вих. № 101823756 від 31.01.2023, яка була проігнорована [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ЗУ «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно кредитного договору № 2538315 від 23.10.2020 року поширюється дія цього закону. Частина 3 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У пункті 9.1. кредитного договору № 101823756 від 02.11.2022 зазначено, що сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб а формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору або окремих умов цього договору не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальна частина) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей кредитний договір індивідуальна частина) і без включення до нього умов, що визнані недійними, нікчемними, неукладеними. Таким чином, первинний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТзОВ «ФК «Кредит- Капітал» відповідно до договору відступлення прав вимоги №90-МЛ/Т від 31.01.2023 разом з матеріалами кредитної справи і довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що [PERSON] , з якою укладено кредитний договір № 101823756 від 02.11.2022 ідентифікований. Акцепт договору позичальником вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, доводи представника відповідачки про те, що позивачем не подано доказів надання [PERSON] грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення №53597149 від 02.11.2022, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на Кредит рах. № [NUMBER], кредитні кошти в сумі 7 000 грн. 00 коп., у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Натомість сторона відповідача, яка заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у Договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, не надала. Відповідачка не позбавлена була можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Крім того, відповідачка з моменту укладення Договору з приводу невиконання ТОВ «Мілоан» взятих на себе зобов`язань, зокрема не отриманням протягом 3 робочих днів з моменту укладення Договору відправленої товариством суми кредиту на її картковий рахунок, як це передбачено п. 7.1 Договору, до ТОВ «Мілоан» не зверталася, а протилежного суду не доведено. Відповідачка [PERSON] не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Отже, як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідачка [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у строк встановлений згідно умов кредитного договору №101823756 від 02.11.2022. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитом, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору. Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне. Щодо стягнення комісії в розмірі 350,00 грн., то суд враховує, що згідно Постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії (за вчинення дій/надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за №541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії відсутні. Враховуючи вище викладене, дані позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 2 981,97 грн. (із розрахунку 3028,00*98,48:100 = 2 981, 97). На підставі викладеного, ст. 207, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 634, 638, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial