Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Макарівської селищної ради Київської області (далі - відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову посилався на те, що 06.01.1994 року у приватну власність [PERSON] був переданий житловий будинок із надвірними господарськими спорудами та будівлями загальною площею 78.1 м2, житловою площею 43.1 м2, який складається із трьох житлових кімнат та розташований по [ADDRESS] . За даним фактом між представником радгоспу «Київський» та позивачем був складений і підписаний Акт про передачу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями. 11.01.1994 року державною адміністрацією Макарівського району Київської області на підставі розпорядження № 54 від 10.01.1994 року [PERSON] було видано Свідоцтво на право власності № [NUMBER] на вказаний вище житловий будинок. При цьому Макарівським бюро технічної інвентаризації на підставі вказаного Свідоцтва було зареєстровано право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок, про що до Реєстрової книги був внесений реєстраційний запис № 103. Починаючи із вказаного періоду [PERSON] постійно та безперервно володіє та користується належним йому на праві власності житловим будинком. На початку травня 2024 року [PERSON] звернувся до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Макарівської селищної ради з метою проведення державної реєстрації свого речового права (права власності) на зазначений житловий будинок у відповідності із чинним на даний момент законодавством, яке з 1994 року зазначало значних та істотних змін. Однак відповідальним спеціалістом в усному порядку [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності з огляду на те, що подані для реєстрації документи не дають змоги встановити набуття речових прав на вказаний житловий будинок, оскільки на момент звернення до державного реєстратора [PERSON] не було надано зокрема оригінал Свідоцтва на право власності № [NUMBER] . Оригінал вказаного Свідоцтва на право власності на житловий будинок [PERSON] був втрачений разом із іншими особистими документами у період окупації російськими агресорами території Макарівської громади, зокрема території села Маковище. На запит адвоката щодо можливості видачі дубліката втраченого Свідоцтва на право власності на житловий будинок, Бучанська районна державна адміністрація повідомила про неможливість видачі дубліката вказаного документа у зв`язку із знищенням архівних документів у період повномасштабного вторгнення агресора. Відповідно єдиним належним способом захисту порушеного права власності є звернення до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на зазначений житловий будинок в порядку ст. 392 ЦК України. Враховуючи викладене, позивач просив суд: визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з відповідною кількістю надвірних будівель та господарських (присадибних) споруд у [ADDRESS] , а саме: житловий будинок (А) загальною площею 78,1 м2, житловою площею 43,1 м2; (а) веранда, ганок, ганок; (Б) сарай; (В) погріб; (Г) вбиральня; № 1-4 огорожа; І тротуар. Сплачений судовий збір просив не стягувати з відповідача, оскільки позов по даній справі не пов`язаний з протиправними рішеннями, дією чи бездіяльністю відповідача. Ухвалою суду від 13.06.2024 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.09.2024 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 04.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті в цей же день. У судове засідання позивач не з`явився, від його представника адвоката Живаги О.В. надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутність, про підтримання позовних вимог, які просив задовольнити. Відповідач згідно поданого клопотання, справу просив розглянути за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 06.01.1994 року у приватну власність [PERSON] був переданий житловий будинок із надвірними господарськими спорудами та будівлями загальною площею 78.1 м2, житловою площею 43.1 м2, який складається із трьох житлових кімнат та розташований по [ADDRESS] . За даним фактом між представником радгоспу «Київський» та позивачем був складений і підписаний Акт про передачу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями (а.с. 8). 11.01.1994 року державною адміністрацією Макарівського району Київської області на підставі розпорядження № 54 від 10.01.1994 року [PERSON] було видано Свідоцтво на право власності № [NUMBER] на вказаний вище житловий будинок. При цьому Макарівським бюро технічної інвентаризації на підставі вказаного Свідоцтва було зареєстровано право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок, про що до Реєстрової книги був внесений реєстраційний запис № 103 (а.с. 9). Як вказав позивач та що не заперечив відповідач, починаючи із вказаного періоду [PERSON] постійно та безперервно володіє та користується належним йому на праві власності житловим будинком. На початку травня 2024 року [PERSON] звернувся до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Макарівської селищної ради з метою проведення державної реєстрації свого речового права (права власності) на зазначений житловий будинок у відповідності із чинним на даний момент законодавством, яке з 1994 року зазначало значних та істотних змін. Однак відповідальним спеціалістом в усному порядку [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності з огляду на те, що подані для реєстрації документи не дають змоги встановити набуття речових прав на вказаний житловий будинок, оскільки на момент звернення до державного реєстратора [PERSON] не було надано зокрема оригінал Свідоцтва на право власності № [NUMBER] . Оригінал вказаного Свідоцтва на право власності на житловий будинок [PERSON] був втрачений разом із іншими особистими документами у період окупації російськими агресорами території Макарівської громади, зокрема території села Маковище. На запит адвоката щодо можливості видачі дубліката втраченого Свідоцтва на право власності на житловий будинок, Бучанська районна державна адміністрація повідомила про неможливість видачі дубліката вказаного документа у зв`язку із знищенням архівних документів у період повномасштабного вторгнення агресора. Вказані обставини підтверджуються листом Бучанської РДА та копією Акту про пожежу (а.с. 20-21, 22-23). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.06.2024 року відсутні відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.06.2024 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 15). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 513778 від 20.12.2005 року, земельна ділянка площею 0,250 га, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3222784600:03:002:0006, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 16). Згідно копії Витягу із рішення № 156 від 07.022024 року виконавчого комітету Макарівської селищної ради з метою коригування адресного номеру, житловому будинку позивача присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с. 19). Вказана інформація міститься у Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (номер рішення: 156 від 07.02.2024 року) (а.с. 17). Згідно технічного паспорту на індивідуальний жилий будинок та довідки-характеристики, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] входить: житловий будинок (А) загальною площею 78,1 м2, житловою площею 43,1 м2; (а) веранда, ганок, ганок; (Б) сарай; (В) погріб; (Г) вбиральня; № 1-4 огорожа; І тротуар (а.с. 10-13). Вирішуючи даний спір, суд керується також наступним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має прав на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Положеннями ст. ст. 8, 24, 41 Конституції України зокрема визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на визначене майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ст. 15 та ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними правовстановлюючими документами, піддається сумніву і не визнається іншими особами. При цьому положення ст. 41 Конституції та ст. 328 ЦК України, гарантують та визначають презумпцію правомірності набуття права власності, а не виникнення у подальшому шляхом державної реєстрації. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема, як на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката так і свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката. Як встановлено судом, звернувшись до відповідно органу реєстрації [PERSON] отримав відмову у державній реєстрації його права власності через відсутність оригіналу Свідоцтва на право власності на житловий будинок, яке було видане Макарівською РДА. Відсутність даного документу зумовлена його фізичною втратою під час бойових дій та евакуації із території села Маковище, де і розташований спірний житловий будинок. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved