Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

23 липня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 17 червня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Спільне життя подружжя не склалось, між подружжям почали виникати непорозуміння, почуття взаємної любові, поваги втрачені, а подальше сімейне життя є неможливим. Подружжя з весни 2022 року не проживає як сім`я, у зв`язку із чим наразі шлюб є лише формальністю і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Ухвалою суду від 24 липня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, 02 вересня 2024 року представник позивача [PERSON] подав заяву в якій підтримав позов в повному обсязі та просив задовольнити його, а справу розглянути без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 02 вересня 2024 року подав заяву в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути без його участі. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 червня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис №155, видано свідоцтво серії [NUMBER] (а. с. 6). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з весни 2022 року, спільне господарство не ведеться, створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved