Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

16.07.2024р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. №4-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.07.2024р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с. № 29). В обґрунтування позовних вимог представник позивачки - адвокат Лисуненко А.В. (діє на підставі ордеру від 03.07.2024р.- а.с. № 22) в позовній заяви посилалася на те, що позивачці після встановлення додатку «Дія» стало відомо про відкриття 15.04.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. виконавчого провадження ВП № 6517912 на виконання виконавчого напису №13965, вчиненого 26.01.2021р. приватним нотаріусом Житомирського МНО Гораєм О.С. про стягнення з позивачки на користь ТОВ «ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 16 619 грн. 24коп. Представник позивачки вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем для вчинення напису не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які б підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, а приватний нотаріус в свою чергу, вчинив виконавчий напис не на підставі нотаріально посвідченої угоди, не перевірив надані йому для вчинення напису документи, отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис на договорі який не був посвідчений нотаріально, без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, належними доказами якої можуть бути виключно первинні документи. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним. З урахуванням викладеного, адвокат просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13 965, вчинений 26.01.2021р. приватним нотаріусом Житомирського МНО Гораєм О.В., про стягнення з [PERSON] (по тексту виконавчого напису прізвище позивачки помилково зазначено - « [PERSON] ») на користь ТОВ «ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 16 619 грн. 24коп., а також вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 1 211 грн. 20коп. Відповідач - ТОВ «ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» завчасно, а саме 30.07.2024р., отримавши копію ухвали судді Ткаченко Н.В. від 19.07.2024р., копію позовної заяви з додатками, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с. №32), не скористалося своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України, надати суду відзив на позов. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не скористався правом на подачу суду письмових пояснень щодо предмету позову. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.С. також не скористалася правом на подачу суду письмових пояснень щодо предмету позову. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам у сукупності з наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 12.09.2019р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений кредитний договір 2667879, відомості про цей кредитний договір містяться по тексту виконавчого напису від 26.01.2021р. № 13965 (а.с. № 12). Правильність написання прізвища позивачки (саме [PERSON] , а не [PERSON] ) підтверджується копіями паспорту та РНОКПП останньої, долучених до позову (а.с. № 24-27, 28). Згідно п.1. ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпцію правомірності, укладеного 26.01.2021р. кредитного договору з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» під час розгляду справи позивачкою належними доказами спростовано не було. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 26.01.2021р. приватним виконавцем Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 13965 про стягнення з [PERSON] (по тексту виконавчого напису прізвище помилково зазначено - « [PERSON] ») на користь ТОВ «ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (яке є правонаступником усіх прав та вимог на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 10072020 від 10.07.2020р.) заборгованості за кредитним договором 2667879 від 12.09.2019р., укладеного з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованості за кредитним договором 2667879 від 12.09.2019р. у розмірі 16 619 грн. 24 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8 100 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 8 519 грн. 24 коп. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 15.10.2020р. по 06.01.2021р. (а.с. № 12). Отже, за змістом виконавчого напису встановлено, що за договором 2667879 від 12.09.2019р., укладеного між [PERSON] (по тексту виконавчого напису прізвище помилково зазначено - « [PERSON] ») та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відбулося відступлення прав вимоги на користь ТОВ ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» кредитними договорами 10072020 від 10.07.2020р.). 15.04.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №6517912 на виконання виконавчого напису №13965 від 26.01.2021р. щодо стягнення з [PERSON] (по тексту постанови від 15.04.2021р., так само, як і по тексту виконавчого напису від 26.01.2021р., прізвище позивачки помилково зазначено - « [PERSON] ») на користь ТОВ ФІНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 16 619 грн. 24 коп. (а.с. №14-15). Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд зазначає, що відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позов, не спростовував належними доказами доводи позивачки та обставину, що виконавчий напис вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений, а отже відповідно до положень ст.207 ЦК України вважається таким, що вчинений у письмовій формі. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів") для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". З наданих суду доказів встановлено, що в матеріалах нотаріальної справи відсутні докази, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримував від стягувача первинні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання та отримання боржником повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, докази належного розрахунку новим кредитором (оплати встановленої ціни договору) за укладеним договором відступлення права вимоги, а тому у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем є безспірними та новим кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», який як стягувач звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису, надано повний перелік документів на підтвердження переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] . Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Постановою N662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 постанову N 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017р. та 04.04.2017р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову N 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса". З тексту оспорюваного виконавчого напису №13965 від 26.01.2021р. встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172. Таким чином, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 26.01.2021р. повинен був врахувати, що станом на 26.01.2021р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у письмовій формі та нотаріально не посвідчені, є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат". Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №13965 від 26.01.2021р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved