Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони є батьками [PERSON] . Згідно із виконавчим листом № 2/541/416/2018, виданим Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 23 квітня 2018 року, з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. За час, що пройшов з дня винесення рішення про стягнення з позивача аліментів, у нього змінився матеріальний та сімейний стан. 23 липня 2016 року він одружився із [PERSON] , у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вищезазначеного просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа від 23 квітня 2018 року, з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач, його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 38, 39, 40). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, відзив та заперечень проти позову не надала (а.с. 15, 19, 44). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до довідки Миргородського ВДВСвід 05 квітня 2024 року № 24709 на підставі виконавчого листа № 2/541/416/2018, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 23 квітня 2018 року, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2018 року і до повноліття дитини. Станом на [INFO] заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с. 12). У відповідності зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 23 серпня 2023 року Конотопським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 334, [PERSON] 23 серпня 2023 року зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 10). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 березня 2024 року Конотопським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 66, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно із ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19), зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Ст. 141 СК України передбачається, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748 св 23). Зважаючи на наведене, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме - зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] до 1/5 частини заробітку (доходу) позивача. Саме такий розмір аліментів має забезпечити необхідний баланс між додержанням права дитини [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, та прав іншої дитини позивача [PERSON] , що перебуває на його утриманні. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: partial