Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтуванні своєї позовної заяви позивач зазначає, що 23.09.2021 року надав відповідачу, а відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі 60 000 грн., які відповідач зобов`язався повернути до 23.10.2021 року. Відповідач позику не повернув. Враховуючи вище викладене просить суд задовольнити його позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивача борг та судові витрати. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи у порядку загального провадження. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити не проти розгляду справи у його відсутності. Щодо заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так судом встановлено, що 23.09.2021 року [PERSON] , надав розписку [PERSON] , в підтвердження боргового зобов`язання перед останнім в сумі 60 000 грн., Кошти отримані в борг. Зобов`язався повернути борг до 23.10.2021 року. Розписка укладається у присутності свідків. Кошти отримані до підписання розписки. Розписка надана без будь-якого примусу. Зазначене підтверджується борговою розпискою (а.с.14). 01.09.2023 року [PERSON] , звернувся з вимогою до [PERSON] , повернути запозичені кошти, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.2). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст.1050 ЦКУ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-79цс14 зазначено, що "відповідно до норм ст. ст. 1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання". Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі N 6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки". Таким чином, позивач передав грошові кошти відповідачу 23.09.2021 року в розмірі 60 000 грн., а відповідач отримав зазначені кошти та зобов`язався їх повернути до 23.10.2021 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка міститься в матеріалах справи. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики слід задовольнити в повному обсязі. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211.20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved