Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Позивач в лютому 2024 року звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Районна адміністрація по Хортицькому району Запорізької міської ради в особі Відділу по Хортицькому району служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради про надання згоди на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей без згоди матері, в якому просить надати йому дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди матері [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви зазначив, що [PERSON] , перебував у шлюбі з [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.12.2023р. справа № 331/7290/23 шлюб розірваний. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Він разом з дітьми був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить на праві особистої приватної власності його батьку [PERSON] . В зазначеній двокімнатній квартирі було зареєстровано сім осіб. 06 листопада 2023 року за заявою власника житла [PERSON] він та його малолітні діти були зняти з реєстрації, так як вони там фактично не проживали. Йому, як співробітнику поліції, було надано службове житлове приміщення, яке складається з двох кімнат житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 50,66 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на склад родини: [PERSON] , 2015 р.н., -донька, та [PERSON] , 2015 р.н. - син. 06 листопада 2023 року він був зареєстрований за адресою наданої йому квартири: [ADDRESS] . Також 06 листопада 2023 року та він звернувся до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявами про реєстрацію місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , однак йому було відмовлено у проведенні реєстрації місця проживання малолітніх дітей з тих підстав, що відсутня згода другого законного представника дітей - матері. Відповідачка не надає згоду на реєстрацію дітей. На теперішній час діти ніде не зареєстровані. Оскільки спір між ними щодо визначення місця проживання дітей відсутній, а відсутність реєстрації місця проживання малолітніх дітей за адресою наданого житла, суперечить їх інтересам та суттєво обмежує реалізації їх прав, звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2024 року передано цивільну справу на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 березня 2024 року справу передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. 09 травня 2024 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя провадження по справі відкрите. Відповідач в особі представника [PERSON] надав відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування відзиву представник відповідача послався на те, що після повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну, в першу чергу задля безпеки малолітніх дітей, 13 квітня 2022 року відповідачка разом з дітьми та своєю матір`ю (бабусею дітей) [PERSON] , [INFO] , виїхала за межі України, а саме в Швейцарію. З квітня 2022 року відповідачка та діти зареєстровані та до теперішнього часу проживають за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, яку вона орендує з 16 вересня 2022 року за договором оренди. Діти протягом всього часу проживають з матір`ю та бабусею, забезпечені всім необхідним для їх повноцінного розвитку, навчаються в школі, оточені любов`ю та увагою, належним чином виховуються та утримуються. На момент виїзду за межі України, тобто станом на квітень 2022 року, діти були зареєстровані за місцем реєстрації позивача - батька дітей, а саме: [ADDRESS] , яка на праві власності належить батьку позивача [PERSON] . Про це позивач зазначив у позовній заяві і цей факт не заперечується відповідачем. Також, як зазначено в позовній заяві, 06 листопада 2022 року діти були зняті з реєстрації, начебто за заявою власника квартири. Зазначені дії вчинені очевидно в порушення законодавства, з невідомих причин та без відома матері дітей . Відповідачка припускає, що такі дії (зняття з реєстрації дітей без її відома) були вчинені не без участі позивача, оскільки саме з цього часу позивач став намагатися будь-якими способами зареєструвати дітей за іншою адресою. Причини таких намагань позивач не пояснює відповідачці. Тому є припущення, що у відповідача є якийсь власний план, який він намагається реалізувати, при цьому має намір використати реєстрацію місця проживання дітей за своїм місцем проживання. Для цього, відповідач використовує різні методи, у тому числі вдається до не зовсім законних, як то звернення до суду без обґрунтованих правових підстав. Також, представник відповідача зазначив, що спосіб захисту, обраний позивачем не передбачений законом та не відповідає положенням норм законодавства, на які позивач посилається у позовній заяві. Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві. Начальник Відділу по Хортицькому району служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради Тарасевич О. надала клопотання про розгляд справи без участі представника відділу, спір просила вирішити на розсуд суду. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , перебував у шлюбі з [PERSON] з 11 жовтня 2013 року. Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.12.2023р. справа № 331/7290/23 шлюб між сторонами розірваний. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти з 11.04.2017 по 06.11.2023 були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено Витягами з реєстру територіальної громади. Позивачу було надано службове житлове приміщення, яке складається з двох кімнат житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 50,66 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на склад родини: [PERSON] , 2015 р.н., -донька, та [PERSON] , 2015 р.н. - син, що підтверджується ордером на службове житлове приміщення № 16 серія =С= , виданим виконавчим комітетом Запорізької міської ради 02.10.2023 року на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №513/15 від 26.09.2023 року. 06 листопада 2023 року позивач звернувся до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявами про реєстрацію місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на підставі ордеру №16 серія =С=, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради 02.10.2023 року. Однак йому було відмовлено у проведенні реєстрації місця проживання малолітніх дітей з тих підстав, що відсутня згода другого законного представника дітей - матері. Також, в ході розгляду справи встановлено, що наразі малолітні діти разом з відповідачем перебувають у Швейцарії, де мають дозвіл на проживання до 29.04.2025 року. Згідно договору оренди, який закінчив свою дію 30.09.2023 року , [PERSON] орендувала квартиру за адресою: [ADDRESS] . В ході розгляду справи також встановлено, що сторони не мають спору щодо визначення місця проживання дітей, які за взаємною згодою батьків мешкають з матір`ю в Швецарії, що підтвердила представник відповідача в судовому засіданні. Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17 (провадження № 61-11933св18), від 10 квітня 2019 року у справі№ 466/7546/16-ц (провадження № 61-37367св18), від 27 червня 2019 рокуу справі № 337/1760/17 (провадження № 61-31119св18), від 27 листопада 2019 року у справі № 368/750/16-ц (провадження № 61-31705св18), від 25 серпня 2020 року у справі № 206/3425/18 (провадження № 61-9122св19) послідовно і незмінно викладається правовий висновок про те, що малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. На поважність причин непроживання дитини не впливає і наявність у того з батьків, з ким вона фактично проживає, права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. Право дитини на житло також передбачено Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1, 2, 3 статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні. Батьки або інші законні представники зобов 'язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задекпароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. Згідно п. 33. Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" (надалі Порядок), подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Отже чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку, тому відзив в частині обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права є безпідставними. У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021року у справі № 752/2951/20 (провадження № 61-11860св21), викладено висновок про те, що при вирішенні спору між батьками щодо реєстрації місця проживання дитини та зняття її з реєстрації за відсутності згоди іншого з батьків з`ясуванню підлягає питання, чи була вказана відмова безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК країни). Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що судом встановлено, що сторони не мають спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, які наразі не мають зареєстрованого у встановленому поряку місця проживання , крім того, діти включені в ордер на спірну квартиру, суд приходить до висновку, що відмова матері малолітніх дітей щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] є безпідставною, порушує інтереси дітей та суттєво обмежує реалізації їх житлових прав. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved