Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила суд зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2023 року, що стягуються з неї на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, із на частку всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 15 липня 2014 року вона та [PERSON] уклали шлюб. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у сторін не склалося, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син [PERSON] залишився проживати разом із батьком. Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2023 року з неї на користь відповідача, батька дитини [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач не заперечує проти стягнення з неї аліментів на сина, проте не у визначеному судом розмірі, оскільки на її утриманні перебуває ще дочка від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. На сьогоднішній день нарахування аліментів на сина [PERSON] у розмірі частки її заробітку (доходу) відбувається із розрахунку середнього заробітку по регіону для непрацюючих осіб, що становить близько 16000 грн., з яких 4000 грн. вона має сплачувати як аліменти на сина. Вона (позивач) на даний час не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, при цьому несе витрати на утримання своєї старшої дочки, несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Частки на утримання дітей мають бути рівними, оскільки діти є рівними один перед одним. Вказана сума аліментів є завеликою, на час видачі судового наказу відповідачем не було враховано, що на її утриманні перебуває ще одна дитина. У зв`язку із наведеним вважає, що розмір аліментів, які стягуються із неї, має бути зменшений до частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову, посилаючись на те, що після припинення сторонами шлюбних відносин їхній спільний син [PERSON] зі згоди матері залишився проживати разом із батьком. Позивач у добровільному порядку кошти на утримання сина не надавала, тому він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї аліментів на сина. 07 липня 2023 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ, за яким із позивача на його користь стягуються аліменти на їхнього сина [PERSON] у розмірі \~частки заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач дійсно має дочку [PERSON] , проте утримує вона її не самостійно, оскільки батько цієї дитини сплачує аліменти на дочку. Син сторін [PERSON] навчається у школі, потребує нового одягу, шкільного приладдя, повноцінного харчування, оплату ліків, а також проживання в належних умовах, які можуть забезпечити, у тому числі й своєчасна сплата комунальних послуг. Позивач не цікавиться сином взагалі. Відповідно до витягу із трудової книжки, наданої позивачем [PERSON] , остання з травня 2011 року офіційно не працює. Такі обставини не можуть однозначно свідчити про те, що у неї погіршився матеріальний стан. Те що вона не хоче працювати, не може слугувати підставою для задоволення її позовних вимог. Їхній спільний син [PERSON] має право на належне матеріальне забезпечення від матері. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Коваленко М.В. у суді позов підтримали, просили суд його задовольнити. Позивач додатково пояснила, що з часу видачі судового наказу про стягнення з неї аліментів на сина її матеріальний стан не змінився. Також у поданій до суду відповіді на відзив зазначала, що весною 2022 року сторони припинили спільне проживання, із травня 2022 року їхній син [PERSON] проживає разом із відповідачем, батьком [PERSON] , з того часу останній чинить перешкоди матері у вихованні та спілкуванні із сином. Матір купувала сину одяг, іграшки, проте через те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні із дитиною, матір не має змоги передати ці речі, а також кошти, оскільки відповідач не повідомляє їй своїх реквізитів для перерахування коштів. Як на підставу позову, позивач посилається на ту обставину, що на її утриманні перебуває старша дочка [PERSON] , яка має затримку мовного і психічного розвитку, через що, вона потребує постійного лікування, відвідування логопедів та психологів. Наразі дочка навчається в школі у класі з інклюзивним навчанням та програмою, додатково відвідує логопеда та психолога. Більшість часу із [PERSON] щодо розвитку і покращення її мовлення займається вона (позивач). Робота приватних логопеда та психолога для неї коштує дорого. Через ці обставини вона має нерегулярний та мінливий дохід, оскільки шукає собі підробіток з таким графіком, який дозволить їй відводити дитину до школи, забирати зі школи та приводити на заняття. При цьому, вона з дочкою проживають удвох у квартирі її матері та вона (позивач) самостійно несе витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Вона не заперечує проти сплати аліментів на сина, але не у заявленому відповідачем розмірі. Розмір аліментів, до якого вона просить зменшити, не буде нижчим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та буде таким розміром, який гарантується державою. Вона бажає бачити свого сина та брати участь в його вихованні, проводячи з ним час, купувати йому речі, іграшки, солодощі та інше необхідне для дитини. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Скопич М.С. у суді проти позову заперечували, просили суд у задоволенні позову відмовити. Також у своїх запереченнях відповідач зазначав, що він не чинить позивачу перешкод у спілкуванні та вихованні сина. Позивач [PERSON] самоусунулася від виховання дитини, до звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на сина [PERSON] , позивача цілком влаштовував такий стан речей, а саме те, що їхній спільний син проживає з батьком та не потрібно витрачати кошти на його утримання, піклуватися про дитину. Він також самостійно водить сина до школи та забирає його звідти, водить до логопеда та на заняття з вивчення англійської мови, при цьому, ходить на роботу із п`ятиденним графіком, що не заважає йому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Крім того, їхній син [PERSON] також має затримку мовного розвитку, у зв`язку із чим він теж має проходити заняття з логопедом та психологом. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що з 15 липня 2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року, ухваленим у цивільній справі №\~361/2483/22, шлюб між ними розірваний. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати разом із батьком. Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 17 травня 2021 року №\~ІРЦ-85135/2021/222393 син сторін [PERSON] , [INFO] , має затримку психічного розвитку, незрілість емоційно-вольової сфери, з тяжким порушенням мовлення ЗНМ ІІ рівня, дизартрія. Рекомендовано індивідуальний план навчання. Повторна психолого-педагогічна оцінка запланована на 31 травня 2023 року. 07 липня 2023 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ у справі №\~361/4848/23, яким із позивача [PERSON] , матері дитини, стягнуто на користь відповідача [PERSON] , батька дитини, аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) (далі Броварський ВДВС) від 26 липня 2023 року було відкрито виконавче провадження №\~72340542 з примусового виконання зазначеного судового наказу. Відповідно до розрахунку заборгованості, позивач [PERSON] станом на вересень 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом у справі №\~361/4848/23 у загальному розмірі 11904 грн. Із характеристики [PERSON] учня 1-Г класу Броварського ліцею №\~9 Броварської міської ради Броварського району Київської області від 01листопада 2023 року видно, що дитина у навчальній діяльності проявляє активну участь, уважний та активний на уроках, виконує завдання за зразком вчителя, вчиться давати повні відповіді на поставлені питання. На даний час дитина повністю справляється зі шкільною програмою. За характером хлопчик спокійний, врівноважений, доброзичливий, безконфліктний, у колективі підтримує дружні зв`язки з усіма учнями класу. Завжди має охайний вигляд, приходить до закладу освіти вчасно. Хлопчик забезпечений усім необхідним шкільним приладдям і речами для навчання. Дитину до школи з почату навчання приводить батько [PERSON] , останній цікавиться навчанням сина, відвідує батьківськи збори. Матір дитини [PERSON] не виявляла на даний час зацікавленості щодо навчання та успішності сина, не відвідує заходи для батьків та не спілкується з класним керівником. Згідно із копією трудової книжки позивача [PERSON] серії [NUMBER] , заповненої 01 вересня 2010 року, останній запис, який міститься в ній, датований 20 травня 2011 року про звільнення позивача з роботи за власним бажанням згідно із ст. 38 КЗпП України. Позивач [PERSON] має дочку [PERSON] , [INFO] , батьком цієї дитини є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 травня 2012 року народження. Із акта обстеження житлово-побутових умов від 07 серпня 2023 року, складеного депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області Батюком С.І., видно, що позивач [PERSON] проживає із дочкою [PERSON] , 2012 р.\~н., за адресою: [ADDRESS] . Згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 01 квітня 2015 року Броварським ВДВС відкрито виконавче провадження №\~47056297 з примусового виконання виконавчого листа №\~361/9162/14-ц, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. на дочку [PERSON] , щомісячно, починаючи з дня подання позову 12 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до розрахунку заборгованості Броварського ВДВС за вказаним виконавчим листом із [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість зі сплати аліментів станом на серпень 2023 року відсутня. Згідно із висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 10 лютого 2022 року №\~ІРЦ-85135/2022/309286, дочка позивача [PERSON] , [INFO] , має затримку психомовного розвитку. Рекомендовано індивідуальний план навчання. Повторна психолого-педагогічна оцінка запланована на 31 травня 2024 року. Із довідки Броварського ліцею №\~6 Броварської міської ради Броварського району Київської області від 27 листопада 2023 року №\~184 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у 5-Б класі вказаного ліцею за інклюзивним навчанням. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №\~2402-III встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини (ст. 141 СК України). За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №\~6-143цс13 виклав правову позицію, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Враховуючи зміст ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів або зміни сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] у суді зазначала, що її матеріальний стан не змінився, на даний час вона не працює та має мінливий нерегулярний дохід, як на підставу позову посилалася на ту обставину, що судом при видачі судового наказу про стягнення з неї аліментів на сина [PERSON] у розмірі частки її заробітку (доходу), не враховано те, що на її утримані перебуває ще одна дитина, дочка [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим вона просила зменшити розмір аліментів, що стягуються на сина, із до частки її заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №\~1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Верховний суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №\~565/2071/19 зазначив, що наявність на утриманні платника аліментів іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. У ч. 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд вважає, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що платник аліментів має на утриманні ще одну дитину, без доведення погіршення майнового становища, саме по собі не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на дитину. Оцінивши досліджені\~докази в\~їх сукупності,\~враховуючи,\~що майновий\~стан матері\~із часу\~видачі судового\~наказу про\~стягнення з\~неї аліментів\~на сина\~ [PERSON] не\~змінився,\~визначена судовим\~наказом частка\~аліментів,\~яка стягується\~не є\~більшою,\~ніж визначена\~у ч.\~2\~ст.70 Закону України Про виконавче провадження, суд дійшов висновку, що правові підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на сина [PERSON] у розмірі частки її заробітку (доходу), визначеному судовим наказом від 07 липня 2023 року у справі №\~361/4848/23, до частки усіх видів її заробітку (доходу), відсутні, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed