Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , [INFO] . Після смерті бабусі відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частки квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на праві приватної власності. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно позивачу. У зв`язку з тим, що позивач з лютого 2022 року проходив військову службу та боронив Україну від російської агресії та 05.06.2023 був важко поранений, після чого проходив довготривалу реабілітацію, він не одразу дізнався про смерть бабусі та не зміг звернутися до нотаріальної контори у шестимісячний строк із відповідною заявою про прийняття спадщини. Після того, як позивач дізнався про смерть бабусі, він звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, разом з тим, постановою Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 529/02-31 від 21.02.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини. У зв`язку з наведеним позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті бабусі - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 17.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.05.2024 задоволено клопотання позивача, витребувано з Двадцять першої київської державної нотаріальної контори клопію спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 28.06.2024 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У відзиві на позовну заяву просив здійснювати розгляд без участі представника Київської міської ради та ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. Представник Двадцять першої київської державної нотаріальної контори надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З матеріалів спадкової справи № 02-14/135/2024 убачається, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.07.2023. Спадкодавцю [PERSON] на праві власності належали 2/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03.01.1994 та договором дарування частини квартири від 07.03.1997, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Відповідно до заповіту від 20.02.2015, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 338, [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON] . Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 107674419 від 21.02.2024 за адресою: [ADDRESS] з 06.04.1976 була зареєстрована лише [PERSON] , [INFO] . Зі спадкової справи № 135/2024 вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 21.02.2024 позивач звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] . Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. № 529/02-31 від 21.02.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 цього ж Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд враховує, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17 та підтриманий Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 року у справі № 263/1221/17, від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, від 17.03.2021 року у справі № 308/4272/19 та від 22.02.2021 року у справі № 644/7785/19. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено та який діє на день ухвалення рішення. Режим воєнного стану триває і до цього часу. На всій території України ведуться активні бойові дії. Громадяни України в свою чергу, позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом. Як вбачається з документів, долучених до позову, у лютому 2022 року позивач [PERSON] був мобілізований до ЗСУ та 05.06.2023, під час виконання бойового завдання, був важко поранений та тривалий час перебував на лікуванні з подальшою реабілітацією до грудня 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 22726 від 04.12.2023 гарнізонної ВЛК НВМКЦ "ГВКГ". Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що він не був обізнаний про існування заповіту і лише після звернення до нотаріуса дізнався про факт його існування, після чого одразу звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вказані твердження позивача відповідачем не спростовано. Крім того, у матеріалах справи також відсутні докази вжиття нотаріусом передбачених Законом України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, дій для розшуку спадкоємця за заповітом [PERSON] зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання або місце роботи спадкоємця. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2021 року справа № 703/4978/19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, за відсутності заперечень з боку відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач з об`єктивних причин через знаходження у складі Збройних Сил України, а також важке поранення, довготривалу реабілітацію та необізнанність про існування заповіту пропустив строк, визначений законом для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини позивачем поважними та задовольнити позовні вимоги, встановивши додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком три місяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved