Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

У жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 червня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким він передав відповідачу 30000 грн. зі строком повернення до 10 вересня 2009 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань та не поверненням коштів у встановлений договором строк, [PERSON] просив стягнути з відповідача [PERSON] 30000 грн. боргу за договором позики. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2009 року затверджено укладену сторонами мирову угоду, згідно з якою в рахунок погашення боргу за договором позики від 19 червня 2009 року в розмірі 30000 грн. [PERSON] передає, а [PERSON] приймає в особисту власність земельну ділянку розміром 0,5 га, що є власністю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 248577, виданого 09 лютого 2009 року Очаківською райдержадміністрацією та зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010902100286, провадження у справі, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали), закрито. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2018 року до участі у справі було залучено правонаступників [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 23 серпня 2018 року апеляційну скаргу РЛП «Кінбурнська Коса» задоволено, а ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2009 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою від 15 лютого 2021 року провадження у справі було зупинено до прийняття Верховним Судом рішення у цивільній справі № 2-661/11 за позовом [PERSON] до Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою від 05 січня 2022 року провадження у справі було поновлено, оскільки ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 2-661/11 касаційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення. Ухвалою від 01 лютого 2022 року провадження у справі було зупинено до прийняття Верховним Судом рішення у цивільній справі № 483/469/20 за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївськй області до [PERSON] , третя особа Регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса», про визнання недійсним державного акту та повернення земельної ділянки. 24 червня 2022 року Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 483/469/20 касаційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення. Ухвалою від 19 серпня 2022 року провадження у даній справі було поновлено та її призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою від 28 вересня 2022 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою від 10 травня 2023 року провадження у справі було зупинено на час проведення медіації. 19 січня 2024 року ухвалою суду провадження у справі було поновлено та її призначено до розгляду у судовому засіданні. В подальшому справа неодноразово призначалась до розгляду однак відкладалась за заявами сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про перенесення розгляду справи або у випадку неможливості її перенесення просив розглянути справу без його участі, а також в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] передав відповідачу 30000 грн. зі строком повернення до 10 вересня 2009 року, що підтверджується копією розписки від 19 червня 2009 року та копією договору позики (т. 1 а.с. 24-26). Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2009 року затверджено укладену сторонами мирову угоду, згідно з якою в рахунок погашення боргу за договором позики від 19 червня 2009 року в розмірі 30000 грн. [PERSON] передає, а [PERSON] приймає в особисту власність земельну ділянку розміром 0,5 га, що є власністю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №248577, виданого 09 лютого 2009 року Очаківською райдержадміністрацією та зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010902100286 та закрито провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали) (т. 1 а.с. 29-30). Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2018 року частково відновлено втрачене судове провадження у даній справі та 05 березня 2018 року справу разом з апеляційною скаргою направлено до апеляційного суду (т. 1 а.с. 21). Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року задоволено заяву першого заступника прокурора Миколаївської області про вступ у цивільну справу (т. 1 а.с.62). Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року зупинено апеляційне провадження до визначення кола спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] , та залучення їх до участі у справі (т. 1 а.с. 68). Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2018 року до участі у справі було залучено правонаступників [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 97). Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 23 серпня 2018 року апеляційну скаргу РЛП «Кінбурнська Коса» задоволено, а ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 грудня 2009 року про затвердження укладеної сторонами мирової угоди скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно з ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Зазначений правовий висновок, зроблений Верховним Судом України та викладений в Постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов`язковим для всіх судів України. Згідно з положеннями ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 526, 1049, 1053\~ЦК України відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, вчасно суму боргу позивачеві не повернув, на день розгляду справи судом борг [PERSON] перед [PERSON] , спадкоємцями якого є [PERSON] та [PERSON] складає 30000 грн. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.\~1048\~цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). При цьому, за статтею 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, на вимогу боржника повинен видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним обов`язку і, навпаки, знаходження такого документу у кредитора засвідчує факт невиконання боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 статті 78\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що позивачем процесуальний обов`язок доказування було виконано, він надав суду розписку на підтвердження факту невиконання боржником [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved