Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, де заінтересованою особою є Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у якій просить встановити факт, що трудова книжка [NUMBER] від 16 серпня 1982 року належить [PERSON] , [INFO] . ІПН [NUMBER] , зареєстрованої [ADDRESS] , фактично проживаючої: [ADDRESS] та підтверджує її трудовий стаж. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що [PERSON] , після звернення до органу Пенсійного фонду отримала рішення про відмову в призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 04 квітня 2024 року № 045550024429 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою відмови стало не зарахування періодів трудової діяльності згідно трудової книжки [NUMBER] , оскільки трудова книжка оформлена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, а саме: відсутній рік народження заявниці. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2024 року справа за указаної заявою передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.19-20). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року було відкрито провадження у справі окремого провадження за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. (а.с.21). Заявник надала суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі. Представник заінтересованої особи подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно із паспортом громадянина України № [NUMBER] , заявник [PERSON] народилась [INFO] , тобто « [INFO] » (а.с.16-18). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] гр. [PERSON] народилась [INFO] . (а.с.7). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00043786958, гр. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.9). В матеріалах справи наявне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії за віком від 04 квітня 2024 року № 045550024429 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (а.с.10).Підставою відмови стало не зарахування періодів трудової діяльності згідно трудової книжки [NUMBER] , оскільки трудова книжка оформлена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, а саме: відсутній рік народження заявниці. Матеріали справи містять копії сторінок трудової книжки заявниці, в яких зазначено відомості про місця роботи, відомості про нагороди та міститься титульна сторінка трудової книжки на якій відсутні відомості щодо року народження заявниці.(а.с.11-15). Згідно з копією титульної сторінки трудової книжки [NUMBER] від 16 серпня 1982, дата народження заявниці [PERSON] вказана « [INFO] ». (а.с.15). Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України зазначені вище письмові докази, суд вважає доведеним факт належності трудової книжки [NUMBER] від 16 серпня 1982 року [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] . Враховуючи те, що факт належності трудової книжки породжує для заявника юридичні наслідки, а [PERSON] не має іншої можливості встановити факт, що має юридичне значення, у цій справі відсутній спір про право, тому наявні підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності йому документа, а саме трудової книжки. На підставі викладеного,

Outcome: approved