Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Позовну заяву мотивував тим, що оспорюваний правочин вчинений в період настання строку зобов?язань [PERSON] перед [PERSON] , на користь сина на безоплатній основі, при цьому предмет договору - житловий будинок залишився у фактичному володінні [PERSON] . Укладення оспорюваного правочину унеможливлює примусове стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] . Аргументи учасників справи. Представник Позивача адвокат Стець М.Л. в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві. Представник Відповідача [PERSON] адвокат Ключник О.М. надав до суду відзив, який підтримав в судовому засіданні, та в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказав, що житловий будинок, з надвірними будівлями, загальна площа (кв.м): 102.6, житлова площа (кв.м): 42.1, за адресою: [ADDRESS] , придбавався [PERSON] для її сина [PERSON] за гроші його батька, але був оформлений на неї через неповнолітній вік сина. Після укладення оспорюваного правочину всі витрати на утримання будинку несе [PERSON] . Оспорюваний правочин був укладений до відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав. Участь у справі сторін. Представник позивача - адвокат Стець М.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні обгрунтуванню позовної заяви. Представник Відповідача [PERSON] адвокат Ключник О.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоовдення позовних вимог [PERSON] заперечував у повному обсязі. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 27.06.2020 між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір позики шляхом оформлення розписки про отримання грошових коштів у сумі, яка дорівнювала 84550 доларів США. Строк повернення позичених коштів був визначений сторонами 27.07.2020 року. [PERSON] у визначений строк позичені кошти не повернула. На момент отримання коштів та станом на 27.07.2020 [PERSON] належала низка об?єктів нерухомого майна, а саме: житловий будинок, з надвірними будівлями, загальна площа (кв.м): 102.6, житлова площа (кв.м): 42.1, за адресою: [ADDRESS] ; нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] , загальна площа (кв.м): 59,2; житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальна площа (кв.м): 38,0, житлова площа (кв.м): 20,8; гараж, літ. "В-1" загальною площею 33,0 кв.м., адреса нерухомого майна: [ADDRESS] ; гараж, літ. "И-1" загальною площею 30,3 кв.м., адреса нерухомого майна: [ADDRESS] ; квартира, 3 кімнатна, комунальна, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] , загальна площа (кв.м): 126,4, житлова площа (кв.м): 80,0, частка власності 61/100. 18.05.2021 [PERSON] звернувся до суду. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 22.11.2021 у справі №638/7288/21 позов [PERSON] задоволено та стягнуто із [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 84 550,00 доларів США, 3% річних в сумі 1 855,00 доларів США, а також судовий збір в сумі 11 350,00 грн. На виконання вказаного рішення приватним виконавцем Харківського виконавчого округу Хабловим В.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до листа ТОВ ЮА ЦНтТІ «НЕО-ФОРМАТ» від 17.01.2024, яке призначено у якості суб?єкта оціночної діяльності Постановою приватного виконавця від 25.05.2023, оглянуті гаражі за адресою: [ADDRESS] не відповідають характеристикам, зазначеним у наданій технічної документації на гаражі літ. «В-1» та літ. «И-1», і їх оцінка неможлива. Постановою приватного виконавця від 07.02.2024 № [NUMBER] встановлено, що відповідно до протоколу № 594196 від 30.08.2023 треті торги (аукціон проведений на майданчику ДП «СЕТАМ») не відбулися. За змістом вказаної постанови стягувачу [PERSON] в рахунок виконання судового рішення передано у власність нежитлову будівлю, місцезнаходження: [ADDRESS] (Одноповерхова будівля, загальною площею 59,2 кв. м., Матеріал зовнішніх стін - дерево, обкладене цеглою, матеріал перекриття - дерево, покрівля-шифер. Комунікації - будівлю підключено до водопроводу, каналізації, електропостачання. Фізичний стан - задовільний. Форма власності: приватна. Частка власності: 1/1, на загальну суму: 169120,00 грн. Згідно з актом про проведені електронні торги від 22.04.2024, виданого приватним виконавцем Харківського виконавчого округу Хабловим В.М. в межах виконавчого провадження № [NUMBER], 15.04.2024 проведено електронні торги з реалізації вищевказаного майна; переможцем електронних торгів визнано [PERSON] , майно реалізовано за суму 935680,00 грн. Постановою приватного виконавця від 02.07.2024 № [NUMBER] встановлено, що відповідно до ротоколу No 614478 від 24.06.2024, виданого ДП "СЕТАМ", треті торги не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.. За змістом вказаної постанови стягувачу [PERSON] в рахунок виконання судового рішення передано у власність Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальна площа (кв.м): 38,0, житлова площа (кв.м): 20,8, на загальну суму: 377860,00 грн. Отже, на теперішній час в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] з [PERSON] примусово стягнуто 1 482 660,00 грн, що за офіційним курсом НБУ на час постановлення рішення відповідає 36057,78 доларів США, тобто менше ніж половина, стягнутої судом суми боргу. В той же час, [PERSON] 17.05.2021 (напередодні подання до суду позовної заяви у справі № 638/7288/21), під час настання строку виконання зобов?язання за договором позики від 27.06.2020, подарувала житловий будинок, з надвірними будівлями, загальна площа (кв.м): 102.6, житлова площа (кв.м): 42.1, за адресою: [ADDRESS] , своєму синові [PERSON] . Відповідно до інформації з реєстру територіальної громади м. Харкова станом на 17.05.2021 та станом на 14.05.2024 [PERSON] зареєстрована за адресою спірного будинку. [PERSON] з 04.06.2009 зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до листа КП «Харківводоканал» від 04.06.2024 за адресою: [ADDRESS] на водопостачання у періоди з 09.06.2016 по 17.05.2021 та з 17.05.2021 до теперішнього часу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім?я [PERSON] . Згідно копії актового запису про народження № 3096 від 24.10.2000, складеного Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Так, за приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) дійшла висновку про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь свого сина напередодні пред?явлення до нього позову про стягнення боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в законодавстві України регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом"); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження"). Водночас, за висновками Верховного Суду, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону. Інші доводи та заперечення сторони відповідача фактично зводяться до незгоди із позовними вимогами [PERSON] та не впливають на висновки суду. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Щодо судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанціями № 3570-4655-7562-3624 від 13.05.2024 про сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн., та № 5477-0332-2335-9237 від 13.05.2024 про сплату судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 484,48 грн., а всього у розмірі 1453,44 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача по 726,72 грн з кожного з відповідачів. На підставі викладеного і

Outcome: approved