Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 9956,60грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.08.2019 року між ПАТ «Страхова компанія АХА Страхування» (з 20.06.2019р. змінено назву на ПрАТ «Страхова компанія «АРКС») та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 221461ик9. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядження майном, а саме\~квартири [ADDRESS] . 12.09.2019р. із застрахованим майном відбулась страхова подія залиття застрахованої квартири водою. Комісією у складі представників ТОВ «Україна» проведено обстеження зазначеною квартири та встановлено, що в житловому будинку [ADDRESS] сталося затоплення квартири водою з приладів опалення в кв.№33. 1.09.2019р. страхувальник за договором добровільного комплексного страхування майна відповідальності та від нещасного випадку №221461ик9 звернувся до ПРАТ «СК АРКС» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Вказана заява була розглянута і на підставі кошторису відновлювального ремонту, страхового акту №ARX2502414 від 30.09.2019 та розрахунку суми страхового відшкодування. Позивач здійснив на користь страхувальника виплату страхового відшкодування в розмірі 9956,60 грн., просить стягнути сплачені кошти з відповідача в порядку регресу та судовий збір. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.01.2022 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач та її представник в судовому засідання позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на відсутність підстав для стягнення шкоди, оскільки відповідач є власником лише 1/4 частини квартири [ADDRESS] , при цьому відповідач підтвердила настання 13.09.2019 року страхової події, а саме залиття застрахованої квартири [PERSON] . Вислухавши думку відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.08.2019 року між ПАТ «Страхова компанія АХА Страхування» (з 20.06.2019р. змінено назву на ПрАТ «Страхова компанія «АРКС») та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 221461ик9. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядження майном, а саме\~квартири [ADDRESS] . Згідно п.4.1. даного договору предметом даного Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном за п.5.1 Договору, а також відшкодування страхувальником заподіяної ним шкоди фізичній особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, внаслідок володіння, користування та розпорядженням майном, зазначеним у п.5.1. Договору, саме - квартири за адресою: [ADDRESS] , яким володіє, розпоряджується або користується страхувальник.\~ 12.09.2019р. із застрахованим майном відбулась страхова подія залиття застрахованої квартири водою. Комісією у складі представників ТОВ «Україна» проведено обстеження зазначеною квартири та встановлено, що в житловому будинку [ADDRESS] сталося затоплення квартири водою з приладів опалення в кв [ADDRESS] , співвласником якої є відповідач [PERSON] . 13.09.2019р. страхувальник [PERSON] за договором добровільного комплексного страхування майна відповідальності та від нещасного випадку №221461ик9 звернувся до ПРАТ «СК АРКС» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим на підставі акту огляду застрахованого об`єкта від 13.09.2019р., кошторису відновлювального ремонту від 26.09.2019р., страхового акту № ARX2502414 від 30.09.2019р., 01.10.2019р. позивач здійснив на користь страхувальника за договором добровільного комплексного страхування майна за № 221461ик9 виплату страхового відшкодування в розмірі 9956,60 грн. Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 18.02.2021 року, [PERSON] є співвласником 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Згідно відомостей паспорту громадянина України [PERSON] , серії МО347219 виданого 16.05.1997 року Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, місце проживання [PERSON] зареєстровано з 29.05.1974 року в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Як вбачається з матеріалів справи на підставі заяви [PERSON] та наданих документів АТ «СК «АРСК» було складено страховий акт №ARX2502414 від 30.09.2019 року та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 9956,60 грн. Згідно платіжного доручення №600994 від 01.10.2019 року AT «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 9956,60 грн. що відповідає п.15.6 Договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Аналогічне положення міститься і в ст. 27 Закону України «Про страхування», якою визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У справі, що розглядається, спір виник між страховиком, який виплатив страхове відшкодування та особою, відповідальною за заподіяний збиток, щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, відносини між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачку покладено обов`язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу. Однак відповідачкою будь-яких доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Дана норма кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 151 Житлового кодексу УРСР, якою передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно ч. 1 ст. 177 Житлового кодексу УРСР громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Пунктом 2.3.6 правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою додатком 4 до цих правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік): прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний усіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність. Факт залиття з вини відповідача квартири [ADDRESS] підтверджується актом про залиття від 18.09.2019 року. Зазначений акт є належним і допустимим доказом, який не спростований відповідачем. На підставі викладеного суд вважає, що зазначений акт є належним доказом, що підтверджує, факт залиття, характер залиття та його причини; завдану матеріальну шкоду (перелік пошкоджених внаслідок залиття речей). Виходячи з умов договору страхування та положень ст. ст. 76, 77 ЦПК, калькулятор щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт квартири є належним доказом, що підтверджує розмір завданих внаслідок залиття квартири збитків. Зазначені у калькуляторі види ремонтно-відновлювальних робіт узгоджуються з пошкодженнями, що зазначені в акті про залиття квартири. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів для висновку про причини залиття квартири та про особу з вини якої таке залиття сталось. Проте вказане відповідачкою жодним доказом не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідач суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9956 грн. 60 коп. грн. підлягають задоволенню. Доводи відповідача про те, що вона є співвласником лише 1/4 частини квартири [ADDRESS] , у зв`язку із чим є підстави для відмови у задоволенні вимог позивача, не приймаються судом до уваги, як такі, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства України. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2270 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір за подання позовної заяви покладається на відповідачку.

Outcome: approved