Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Предствник ТзОВ «Чернівцізаг Збут» Попов В.Д. звернувся в Сокирянський районний суд Чернівецької області з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за природний газ. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилався на те, що 25.07.2023 року ТзОВ «Чернівцігаз Збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу. 15.08.2023 року судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості в сумі 4902,99 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 268,40 грн. В подальшому відповідачка звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу. 08.09.2023 року Сокирянським районним судом Чернівецької області постановлено ухвалу про скасування судового наказу про стягнення заборгованості за природний газ з відповідачки. Враховуючи те, що заборгованість за спожитий природний газ відповідачкою не сплачується, позивач вимушений звернутись до суду із даною позовною заявою в порядку позовного провадження. При цьому, представник позивача зазначав, що згідно з вимогами Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, укладеного між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Зокрема, ТОВ «Чернівцігаз збут» в порядку, передбаченому Правилами розмістив на своєму сайті Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, а також надіслав всім побутовим споживачам заяви-приєднання із супровідним листом по формі, встановленій у постанові НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500, яку споживачам необхідно було підписати та повернути в ТОВ «Чернівцігаз збут». Згідно з вимогами Правил, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природній газ або факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору постачальником відповідно до вимог цих Правил. Крім того, у разі незгоди споживача укласти договір з постачальником споживач не має права споживати природній газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Також до обов`язків споживача згідно з Правилами належить укладення договору постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору - припинення відбору (споживання) природного газу з газорозподільної системи. В даному випадку відповідачка не подала до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на її об`єкт, відбір природного газу з газорозподільної системи не припиняла, фактично проводила споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] (про що свідчить у тому числі утворення у відповідачки заборгованості перед заявником) та частково сплачувала за поставлений їй газ, що окремо та в сукупності засвідчує факт згоди відповідачки про приєднання до умов Типового договору. Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України та на умовах типового договору, між позивачем та відповідачкою був укладений договір постачання природного газу побутовим споживачам на невизначений строк шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього Договору за місцем його виконання: [ADDRESS] . Аналогічна правова позиція щодо обов`язку споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися; укладання договорів між постачальником та споживачем природного газу викладена у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року у справі №303/7554/16-ц. Також зазначав, що позивачем додано до позовної заяви всі документальні докази щодо споживання природного газу відповідачкою за вищезазначеною адресою, які підтверджують факт надання та отримання (споживання) відповідачкою природного газу, а саме: довідку оператора ГРМ про підтвердження факту споживання природного газу відповідачкою; витяг оператора ГРМ з персоніфікованих даних відповідачки про фактичний об`єм природного газу розподіленого оператором ГРМ; виписку банківських платежів, яка підтверджує отримання позивачем коштів від відповідачки про оплату послуг споживання нею природного газу, що свідчить про сам факт згоди споживача (відповідачки) про приєднання до умов договору на постачання природного газу та фактичне надання та отримання природного газу саме відповідачкою. Згідно з Правилами побутовий споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу, а розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. В цей же час, в результаті неналежної оплати за природний газ за період з листопада 2021 по квітень 2022 року у відповідачки утворилась заборгованість за природний газ перед позивачем, яка станом на день подання позову не сплачена та складає 4902,99 грн. На підставі вищевикладеного, представник позивача просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Чернівцігаз збут» заборгованість в сумі 4902,99 грн., а також судовий збір в сумі 2684 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2023 року дана позовна заява передана до провадження судді Ратушенка О.М. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23.11.2023 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження поданій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.01.2024 року заяву представника відповідача про відвід судді Ратушенка О.М. задоволено, цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст..33 ЦПК України. Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2024 року дана позовна заява передана до провадження судді Суського О.І. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження поданій цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.01.2024 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення до участі у справі третьої особи - АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз». 09.02.2024 року представником третьої особи Мироновим С.І. подано до суду письмові пояснення щодо позовних вимог, ТзОВ «Чернівцігаз Збут» підтримав, вважає їх законними та обґрунтованими. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06.03.2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.03.2024 року було задоволено клопотання представника третьої особи Миронова С.І. про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» та ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». 09.04.2024 року представником третьої особи ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» Радченком Р.О. подано до суду письмові пояснення, які просив врахувати під час розгляду даної справи. 22.04.2024 року представником третьої особи ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Літвіновим Є.В. подано до суду письмові пояснення щодо позову ТзОВ «Чернівцігаз Збут», які також просили врахувати їх при розгляді даної справи. 06.08.2024 року від представника позивача надійшла заява, в якій він просив закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1395 грн. у зв`язку із відсутністю предмета спору, а стягнути з відповідачки залишок заборгованості в сумі 3507,99 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн. Представник позивача Попов В.Д. в судовому засіданні позовні вимоги ТзОВ «Чернівцігаз Збут» підтримав, вважаючи їх законними та обґрунтованими. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги визнали частково у сумі 1395 грн., в іншій частині суми боргу просили відмовити. Представник третьої особи АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» Миронов С.І. в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» Радченко Р.О. також в судове засідання не з`явився, однак у письмових поясненнях, які були надіслані на адресу суду просив про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Літвінов Є.В. в судове засідання також не з`явився, однак у письмових поясненнях, які були надіслані на адресу суду просив про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, показання відповідачки [PERSON] та її представника, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Позивачем нарахована заборгованість за постачання природного газу за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року в сумі 4902,99 грн., який обчислювався за адресою [ADDRESS] , посилаючись на Розрахунок заборгованості складений менеджером ТОВ «Чернівцігаз Збут», виписки останнього банківського платежу, довідки про підтвердження факту споживання природного газу комерційного директора АТ «Чернівцігаз». Як вбачається із пояснень представника відповідача та копії акту демонтажу/монтажу побутового лічильника газу №1002/1651 від 01.11.2021 року, що 01.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] працівниками АТ «Чернівцігаз» було проведено демонтаж лічильника газу та встановлено лічильник марки RS/2001-2Р заводський №7091535, показники на якому - 00010 м.куб. Відповідачкою систематично передавалися показники лічильника газу по особовому рахунку № [NUMBER] через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ до квітня 2022 року, при цьому у відповідачки станом на 28.12.2021 року була переплата у розмірі 1451,40 грн. та станом на 19.03.2022 року була переплата у розмірі 650,06 грн. З певних причин відповідачка не встигла передати показники лічильника газу через особистий кабінет за квітень 2022 року до 5-го числа наступного місяця. 12.04.2022 року в особистому кабінеті, також була зазначена наявність переплати у розмірі 546,82 грн., а вже станом на 10.05.2024 року в особистому кабінеті на сайті Оператора ГРМ відповідачка побачила інформацію від постачальника ТзОВ «Чернівцігаз Збут» що сплатити потрібно 4902,99 грн. на 09.05.2022 року, однак станом на 24.05.2022 року було зазначено про наявність переплати, даний факт підтверджується скріншотами з мобільного телефону про інформацію в особовому кабінеті по особовому рахунку № [NUMBER] . Як вбачається із копії квитанцій №14 від 26.07.2023 року, №14 від 24.10.2023 року та № 14 від 23.07.2024 року, які було долучено представником відповідачки до матеріалів справи, відповідачка сплатила за послуги використаного нею природного газу в сумі 1395 грн. відповідно до показників лічильника станом на дату розгляду справи. Даючи законну оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 1395 грн. закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору, а в частині стягнення залишку заборгованості в сумі 3507,99 грн. відмовити. Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1)перелік послуг; 2)вимоги до якості послуг; 3)права і обов`язки сторін; 4)відповідальність сторін за порушення договору; 5)ціна послуги; 6)порядок оплати послуги; 7)порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8)строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Згідно з п.5 Розділу І Правил постачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року, №2496 (далі - Правил) постачальник із спеціальними обов`язками - суб`єкт господарювання, на якого відповідно до ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу. Відповідно до п.9 Розділу II Правил постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладений обов`язок постачати природний газ певній категорії споживачів, у тому числі в певних обсягах, не мають права відмовити таким споживачам, об`єкти яких знаходяться на закріпленій території цих постачальників, в укладанні договору постачання природного газу (з урахуванням певних обсягів та цін, якщо вони будуть встановлені для постачальника) за умови дотримання цими споживачами вимог цих Правил та чинного законодавства України. При цьому при укладанні такими споживачами договору постачання природного газу з іншим постачальником (відмінним від постачальника із спеціальними обов`язками) договір постачання природного газу з постачальником із спеціальними обов`язками (за його наявності) на період постачання газу новим постачальником не розривається, а лише призупиняється в частині постачання природного газу на період поставки газу новим постачальником. У разі невиконання зобов`язань з постачання природного газу споживачу діючим постачальником постачання природного газу споживачу постачальником із спеціальними обов`язками відновлюється у повному обсязі з першого дня, наступного після дня припинення виконання зобов`язань діючим постачальником. Згідно з пунктами 1-3 Розділу III Правил підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам,додатково розміщують редакцію договору у друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності. Постачальники із спеціальними обов`язками не мають права відмовити побутовим споживачам, об`єкти яких знаходяться в межах їх закріплених територій, в укладенні договору постачання природного газу та на період відсутності у побутового споживача іншого постачальника зобов`язані постачати природний газ такому споживачу на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та з урахуванням вимог цих Правил. Відповідно до п.4 Правил (в редакції станом на 30.09.2015 року) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Згідно з пунктом 9 Розділу ІІІ Правил для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. Постачальник (крім постачальника, на якого було покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам) протягом двадцяти днів з дня, наступного за днем отримання від побутового споживача заяви-приєднання до договору постачання природного газу, розглядає можливість укладення договору постачання з таким споживачем та у разі її відсутності письмово повідомляє його про свою відмову в укладенні договору постачання природного газу. Форма заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлена додатком до Типового договору. За відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Згідно з переліком постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» від 01.10.2015 року №758 було визначено ТзОВ «Чернівцігаз Збут», як постачальником із спеціальними обов`язками на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ «Чернівцігаз». У п.1 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 передбачено, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 09.06.2021 року у справі 303/7554/16-ц. Виходячи з наведених вище правил згода [PERSON] , як споживача, про приєднання до умов договору про постачання природного газу може бути підтверджена підписаною споживачем та повернутою постачальнику заявою-приєднання до договору постачання природного газу або сплаченим споживачем рахунком (квитанцією) постачальника за поставлений природний газ або фактом фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору постачальником. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі №ВЮ4/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14- 400цс19; п.9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). В матеріалах справи відсутня підписана споживачем та повернута постачальнику заява-приєднання до договору про постачання природного газу. На підтвердження укладення між сторонами договору про постачання природного газу позивачем було надано розрахунок заборгованості відповідачки по особовому рахунку № [NUMBER] , виписку з персоніфікованих даних про фактичний об`єм природного газу, довідку ТзОВ «Чернівцігаз Збут» про підтвердження факту споживання природного газу та виписку останнього банківського платежу 16.12.2020 року. Суд вважає, що розрахунок заборгованості та виписка останнього банківського платежу 16.12.2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] видана самим позивачем та не може достовірно свідчити про сплату відповідачкою ТзОВ «Чернівцігаз Збут» саме за постачання природного газу. У вказаному документі відсутній зміст господарської операції. А тому даний доказ не є достовірним, так як згідно копій квитанцій відповідачка сплатила за послуги використаного нею природного газу в сумі 1395 грн. відповідно до показників лічильника станом на дату розгляду справи. Виписка з персоніфікованих даних про фактичний об`єм природного газу, якою вказано об`єми природного газу, які були спожиті відповідачкою за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року спростовується актом звірки фактично використаних обсягів природного газу, який складений АТ «Чернівцігаз». Також, довідка, яка видана комерційним директором ТзОВ «Чернівцігаз Збут» про підтвердження факту споживання природного газу видана позивачем та залежить від його волевиявлення, не містить детальної інформації про фактичні об`єми споживання природного газу, показники лічильника, нарахування вартості спожитого природного газу та даних щодо оплати рахунків відповідачкою, а тому суд не бере до уваги вказаний доказ на підтвердження фактичного споживання [PERSON] природного газу. Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, суд проходить до висновку, що позивачем не доведено наявність заборгованості за спожитий відповідачкою природний газ. Також суд враховує, що відповідно до п.4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. Згідно з п.5.5 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу споживача. Оператор ГРМ зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. Доказів того, що Оператор ГРМ виконував передбачений чинним законодавством обов`язок щодо здійснення ним не рідше одного разу на шість місяців контрольного зняття показань лічильника газу споживача [PERSON] за листопад 2021 року по квітень 2022 року та відповідно формував об`єм розподілу та споживання природного газу по вказаному споживачу за розрахункові місяці, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань, матеріали справи не містять. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1395 грн. зв`язку із відсутністю предмету спору, а в частині стягнення залишку заборгованості в сумі 3507,99 грн. - відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Так відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до вимог частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів усправі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч.2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що усі докази, які підтверджують розмір понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне для вирішення питання про витрати сторін, пов`язані з розглядом справи, призначити судове засідання, надавши представникам сторін строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved