Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

14.06.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Солонинки В.О. до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість у сумі 16\~945,33 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.07.2021 між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 5032976, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10100 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Позивач по справі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у встановленому законом порядку, на підставі договору відступлення права вимоги № 80-МЛ від 09.02.2023, отримав право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 16\~945,33 грн., з яких: 5256,00 грн.\~ заборгованість за сумою кредиту, 10\~679,33 грн. - заборгованість за сумою відсотків, 1010,00 грн.\~заборгованість за комісією. Ухвалою суду від 24.06.2024 року відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач, скориставшись своїм правом, надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зокрема відповідач зазначив у відзиві, що позов ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ є таким, що суперечить нормам ЗУ «Про споживче кредитування». Він являється військовослужбовцем та має право на встановлені законодавством пільги, а саме: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Відповідач вважає, що позивач здійснив нарахування відсотків після спливу кредитного договору № 5032976 від 06.07.2021 в частині нарахування процентів за користування кредитом, після закінчення кредитного договору, а саме з 05.08.2021. 30.08.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, у якому зазначає, що усі умови кредитування чітко прописані у кредитному договорі № 5032976 від 06.07.2021 року, що є підтвердженням того, що позичальник надає свою згоду на укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до чинного законодавства усі дії Позивача є правомірними, оскільки у своєму позові Позивач не має наміру стягнути з Відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням відповідно до вище наведеного. Представник позивача зазначає, що військовий стан не звільняє від сплати заборгованості по кредиту. Але, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є лояльною до військовослужбовців, тому пропонує закрити кредит лише за тіло кредиту і сплати судового збору, але за умови подачі Кредитору підтверджуючих документів про перебування боржника на службі, у зв`язку з чим просить задовольнити позов у повному обсязі. Враховуючи положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. За приписами ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. ч. 1, 3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст.\~76, ч. ч. 1, 2 ст.\~77, ч. 2 ст.\~78, ч. 1 ст.\~95 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 6 ст.\~81, ч. 1 ст.\~89 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1\~ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої\~статті 3 Закону №675-VIII). У\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~ЦК України\~та\~ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Судом встановлено, що 06.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 5032976. Як вбачається з вищевказаного договору про надання кредиту, він підписаний відповідачем по справі [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Z14732. Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 2.3.1.2 Договору про споживчий кредит, загальна сума (розмір) кредиту становить 10100, 00 грн. Кредит надається строком на 30 днів. Комісія за надання кредиту становить 1010, 00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 3787,50 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позичальник може збільшити строк кредитування після завершення передбаченого п. 1.3 строку кредитування (з врахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження)строку кредитування коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. З копії платіжного доручення № 50594906 від 06.07.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання за договором № 5032976\~перерахувало відповідачу по справі [PERSON] грошові кошти згідно договору в сумі 10100.00 грн. З копії відомостей ТОВ «Мілоан» щодо нарахування процентів за вищевказаним кредитним договором вбачається, що протягом визначеного пунктом 1.5.2 строку договору №5032976 відповідачу по справі [PERSON] нараховувались відсотки протягом 30 днів в розмірі 1,25 відсотків. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст.\~526,\~612, ч. 1 ст.\~625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до наданого позивачем обрахунку, відповідач оплату за кредитним договором в повному обсязі не здійснив, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за кредитним договором № 5032976 в сумі 16945,33 грн., з яких: 5256 грн.\~заборгованість за сумою кредиту, 10679,33 грн. - заборгованість за сумою відсотків, 1010,00 грн.\~ - заборгованість за комісією. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. 09.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 80-МЛ, згідно якого до нового кредитора перейшло право вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників № 80-МЛ від 09.02.2022 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 5032976 від 09.02.2022. Актом приймання\~передачі від 09.02.2022 та платіжним дорученням 66410 від 09.02.2022 підтверджується факт укладення вищевказаного договору про відступлення прав вимоги. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідно до п. 1.4 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 05.08.2021 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 05.08.2021 року відповідно до п. 1.6, 2.3.1.2 договору відсутні. Крім того, суд наголошує, що позивачем не надано суду доказів, що строк кредитування за Договором про споживчий кредит № 5032976 від 06.07.2021 пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 30 днів. Отже, продовження нарахування процентів за ставкою згідно п. 1.6 Договору після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. При цьому суд також враховує і позицію НБУ, висловлену у листі-роз`яснені, яка повністю узгоджується із чинним цивільним законодавством про те, що право нараховувати відсотки за укладеним сторонами договором кредиту припинилося зі спливом строку дії договору, а тому нарахування процентів за користування кредитом з цієї дати не відповідає вимогам закону, а відповідно позов в цій частині не підлягає задоволенню. Отже, згідно матеріалам справи, відповідачем сплачено тіло кредиту у сумі 4844,00 грн. та проценти по кредиту у розмірі 11\~127,00 грн. Відомості про сплату комісії за надання кредиту відсутні. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають слід задовольнити частково та стягнути за укладеним кредитним договором у сумі 6266,00 грн., з яких: 5256,00 грн. заборгованість за сумою кредиту (що обраховано наступним чином: 10100-4844=5256) та 1010,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту. Оскільки, згідно наданого позивачем обрахунку заборгованості, відповідачем сплачено проценти по кредиту у розмірі 11\~127,00 грн., в той час як умовами кредитного договору розмір відсотків за користування кредитом становить 3787,50 грн. тому з врахуванням неправомірності нарахуванні відсотків поза межами строку дії кредитного договору, вимоги позивача про стягнення 10\~679,33 грн. - заборгованість за сумою відсотків, безпідставна та задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 895,80 грн. (36,98% від 2422,40 грн.). На підставі ст.ст.\~509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial