Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з двох житлових будинків, автомобілю та земельної ділянки. Після смерті спадкодавця спадкоємцями першої черги спадкування за законом є позивач та його сестра [PERSON] , спадкоємці за заповітом відсутні. При цьому спадкоємці уклали усний договір про поділ майна, а саме за взаємною згодою досягли домовленості поділити спадкове майно наступним чином: [PERSON] перейде право власності на два житлових будинки та автомобіль, а [PERSON] перейде право власності на земельну ділянку. Приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на один із спадкових будинків, розташований за адресою [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, будинок збудований в 1985 році, але не введений в експлуатацію. Таким чином позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину і змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позову та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Також надала письмове пояснення про те, що між спадкоємцями існує домовленість щодо розподілу спадково майна, відповідно до якого до позивача відходить два житлові будинки та автомобіль, а до відповідача земельна ділянка. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Після одруження [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] . Із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, про що свідчить надана нотаріусом на ухвалу суду копія спадкової справи № 10-2021. Позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок розташований за адресою [ADDRESS] , оскільки документ, який посвідчує право власності на будинок, відсутній. Рекомендовано звернутися до суду . Приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Іванюк Н.В. надана відповідь на звернення спадкоємців відповідно до якого у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно померлого нотаріус не може розглядати питання щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до листа Знам`янського МКП "БТІ" № 273 від 29.05.2024 та даних технічного паспорту, виготовленого Знам`янським МКП "БТІ" станом на 20.04.2024 року, житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (який помер [INFO] ) на підставі Дозволу № 60 на індивідуальне житлове будівництво, виданого інженером інспектором державного архітектурно-будівельного контролю Знам`янської міської Ради народних депутатів Кіровоградської області, 20.07.1983, на підставі рішення виконавчого комітету Знам`янської міської Ради народних від 14.07.1983 за №244. Спадкодавець [PERSON] побудував житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в 1984 році, але на той час не прийняв його в експлуатацію і не отримав документа, який посвідчує право власності на нерухоме майно. Загальна площа - 99,2 кв.м., житлова площа - 43.3 кв.м. Майно складається з: житлового будинку -А, веранди-а, веранда-а1; Господарсько-побутові будівлі та споруди: літня кухня-Б, гараж-В, вбиральня-Г, сарай -Д, саж - Е, навіс - Ж, погріб - Пд, водопровід- в, огорожа - N. Довідка виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 09.02.2024 свідчить про те, що [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 31 січня 2017 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст.\~3\~зазначеного Закону\~право власності\~та інші\~речові права\~на нерухоме\~майно,\~набуті згідно\~з діючими\~нормативно-правовими\~актами до\~набрання чинності\~цим Законом,\~визнаються державою. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1935, якою затверджено тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 05.08.1992 року, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об`єкти будівництва. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформована нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.06.2024 за №383366827 щодо об`єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформована нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.06.2024 за №383370764 на ім`я [PERSON] , відомості щодо реєстрації права власності у вищезазначених державних реєстрах на вищевказане нерухоме майно померлого - відсутні. Відповідно до п. 4.2.ст.5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в редакції від 15.04.2024: якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 15.04.2024 року: Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність Відповідно до ст. 1267 ЦК України, \~частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними .\~Спадкоємці за\~усною угодою\~між собою,\~якщо це\~стосується рухомого\~майна,\~можуть змінити\~розмір частки\~у спадщині\~когось із\~них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснення нотаріуса, позивач не зможе прийняти спадщину у вигляді нерухомого майна у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. У зв`язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно; його діти [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька та добровільно визначили порядок розподілу спадщини між ними, а також в зв`язку з неможливістю іншим способом вирішити спірне питання через відсутність правовстановлюючого документу на будинок та документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким будинком, суд вважає необхідним за позивачем визнати право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування в судовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved