Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

18 січня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5891, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 370829 від 11 вересня 2008 року належить [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5891, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5891, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовано позов тим, що 08 вересня 2000 року між сторонами зареєстровано шлюб, який заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2021 року в справі № 751/4136/21 було розірвано. У подальшому, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2022 року провадження в цій справі закрито, оскільки [PERSON] подано позов про розірвання шлюбу до Новозаводського районного суду м. Чернігова 08 червня 2021 року, хоча 19 травня 2021 року Окружним судом округу Медісона, Алабама, США в справі № DR-2020-900957.00 № DR- 2020-003407.00 за позовом [PERSON] до [PERSON] ухвалено остаточне рішення про розірвання шлюбу/остаточний захисний припис про попередження насильства, згідно з яким між сторонами розірвано шлюб на безстроковий термін на підставі безповоротного розладу шлюбу, що є наслідком насильства зі сторони чоловіка. За час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними спільними зусиллями, працею та за спільні кошти було набуто майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5891, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). [INFO] на ім?я [PERSON] видано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЖ № 370829. На даний час стосунки між сторонами погіршилися, відповідач оригінал правовстановлюючого документа позивачу на вказане спільне майно не надає, бажання здійснити поділ майна подружжя в позасудовому порядку не виявляє, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. У строк для подачі відзиву відповідач подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якій просить: - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5891, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Людмилою Анатоліївною 24 квітня 2008 року; - поділити майно та визнати за [PERSON] право власності на 3/4 часток земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5891, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а за [PERSON] право власності на 1/4 частку вказаної земельної ділянки. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що впродовж шести років сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а 25 березня 1996 року розлучилися, але фактично продовжили жити разом. 08 вересня 2000 року сторони знову зареєстрували шлюб. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи у шлюбі сторони придбали спірну земельну ділянку. 15 жовтня 2018 року сторони разом із дітьми виїхали до Сполучених Штатів Америки, а в 2019 році звернулися із заявою про політичний притулок у Сполучених Штатах Америки. У листопаді 2019 року [PERSON] насильно утримував та бив [PERSON] , намагаючись не дати їй покинути спільну оселю та піти на роботу. Стосунки між подружжям погіршувалися через постійне застосування [PERSON] фізичного насилля по відношенню до [PERSON] , зокрема, він погрожував вбити її та дочок, а через кілька днів після погроз розбив сімейний автомобіль, завдавши тілесних ушкоджень [PERSON] . У лютому 2020 року [PERSON] почав активно проявляти сексуальний інтерес до спільних малолітніх дочок. У кінці серпня 2020 року [PERSON] надіслав [PERSON] повідомлення з погрозами, що він її вб`є, у зв`язку з чим вона була змушена звернутись до Окружного суду округу Медісон, Алабама із заявою про розлучення та захист своїх і її дітей порушених прав. 28 жовтня 2020 року [PERSON] було надано первинну ухвалу про захист від насильства, в якій Окружний суд Медісона, Алабама постановив, що [PERSON] має право спілкуватися із своїми дочками кожного понеділка, середи та п?ятниці, не більше 30 хв. з кожною дитиною з 18:00 год. до 21:00 год. Також, через звинувачення батька у неналежній поведінці, [PERSON] мала право відстежувати всі дзвінки. 04 грудня 2020 року Окружним судом округу Медісон, Алабама було доповнено ухвалу по ходу справи, в якій [PERSON] поки не будуть винесені подальші ухвали суду, надано право відвідувати своїх дітей раз на місяць без нагляду та право на щоденний телефонний та/або відеоконференцзв?язок з дочками сторін - не менше п?ятнадцяти хвилин та не більше тридцяти хвилин з кожною дитиною. Всупереч встановленим судом правилам, [PERSON] вистеживував дітей, таємно передав їм телефон і продовжував їх тримати під контролем. 26 квітня 2021 року біля поліцейської дільниці [PERSON] віддала дочок своєму чоловіку - [PERSON] для спілкування, а в подальшому не змогла додзвонитися ні до дочок, ні до чоловіка, і, перевіривши їх паспорти, виявила, що їх немає на місці, у зв`язку з чим відразу зателефонувала в службу 911, повідомивши, що [PERSON] вкрав у неї дітей і намагається вивезти їх із Сполучених Штатів Америки, а наступного дня - суддю, у зв`язку з чим екстренно було проведено термінове засідання через програму «Zoom» та прийнято рішення негайно відібрати у батька дітей та заборонити спілкування. 19 травня 2021 року Окружний суд округу Медісон, Алабама постанив остаточне рішення, яким розірвав шлюбні відносини між сторонами через насильство зі сторони чоловіка та вчинив остаточний захисний припис про попередження насильства. Суд вирішив всі шлюбні угоди між подружжям розірвати через безповоротний розпад шлюбу та жорстоке поводження з боку [PERSON] . Суд надав [PERSON] виключну юридичну та фізичну опіку над малолітніми дітьми та вказав, що [PERSON] не має жодного права на спілкування чи відвідування. Також, цим рішенням було встановлено захист від насильства [PERSON] протягом життя позивача та її малолітніх дітей. Окрім цього, того ж дня суд видав ордер на вилучення дітей та аліментні зобов?язання, згідно з яким відповідач повинен сплачувати позивачу на кожну дитину щомісячно по 995 євро. Проте, починаючи з 19 травня 2021 року відповідач жодного разу аліменти не сплатив та перебуваючи в Україні сам звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів, в якому виклав обставини, які не відповідали дійсності, внаслідок чого в задоволенні позову йому було відмовлено. Федеральним бюро розслідувань Департаменту юстиції Сполучених Штатів\~Америки за фактом викрадення дітей була заведена справа № 7B- ВН-3443691 і діти були визнані жертвами федерального злочину та підпали під програму Федерального бюро розслідувань Допомоги Жертвам. У подальшому, у лютому 2022 року відповідача було затримано за міжнародним розшуком у Німеччині та відправлено для представлення перед судом Сполучених Штатів Америки. Вироком суду від 21 листопада 2023 року [PERSON] був визнаний виним у вчиненні злочину - міжнародне батьківське викрадення та через визнання своєї вини отримав умовний строк і був звільнений з-під варти. Вказаним вироком суду [PERSON] зобов?язано сплатити на користь [PERSON] 10481,36 доларів США. Однак, на даний час ця сума ним не виплачена. Крім того, за результатами проведення експертно-психологічного дослідження психологічних ознак сексуальної поведінки на відеоматеріалах з камери спостереження, яка була встановлена в квартирі, в якій [PERSON] \~проживав разом\~із дочками, було складено висновок та підтверджено наявність психологічних ознак сексуальної поведінки батька [PERSON] щодо його малолітніх дітей у вигляді індивідуального прояву сексуальної поведінки з боку батька до своїх дітей, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до правоохоронних органів за захистом порушених прав дітей, внаслідок чого за частиною другою статті 156 Кримінального КодексуУкраїни були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120227034002225. На даний час діти перебувають з матір`ю, проходять курси психореабелітації і їх стан почав покращуватися. Крім того, [PERSON] є власником 1/3 частки квартири, ордер на яку отримувала мати [PERSON] , а тому він не мав жодного відношення до цієї квартири. Враховуючи наявність зобов?язань по сплаті аліментів, зобов?язань по сплаті грошових коштів за вироком, безпідставного отримання у власність 1/3 частки квартири, судимості за вчинення міжнародного викрадення дітей, наявності кримінального провадження за статтею 156 Кримінального Кодексу України та того, що спільні діти проживають разом із [PERSON] і піклування про них здійснює лише вона, а тому при вирішенні питання про розподіл часток необхідно відступити від принципу їх рівності. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2024 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання [PERSON] не з`явився, його представник з використанням засобів електронного зв`язку подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги за первісним позовом позивач підтримує в повному обсязі, зустрічний позов не визнає. Представник [PERSON] \~у судовому\~засіданні підтримала\~вимоги за\~зустрічним позовом\~та вказала,\~що дійсно\~спірна земельна\~ділянка набута\~під час\~перебування сторін\~у зареєстрованому\~шлюбі.\~Проте,\~оскільки [PERSON] \~не дбав\~про матеріальне\~забезпечення сім`ї\~та дітей,\~не утримував\~їх,\~а тому\~є підстави\~для відступу від засад рівності часток подружжя. Заслухавши доводи представника [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08 вересня 2000 року Управлінням реєстрації\~актів громадянського\~стану Чернігівської\~міської ради\~Чернігівської області між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.\~138 том 1). Сторони є батьками: [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 169, 169 на звороті том 1). 03 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Окружного суду Медісона, Алабама із заявою про розлучення (а.с. 99-100 том. 1). 19 травня 2021 року Окружним судом округу Медісон, Алабама, США, у справі № DR-2020-003407.00 видано ордер на вилучення, згідно з яким було доведено, що діти сторін перебуваєть під загрозою викрадення та жорстокого поводження в руках свого батька [PERSON] та мають бути негайно вилучені з-під його опіки та повернуті під піклування їх матері [PERSON] (а.с. 197 на звороті том 1). Також, 19 травня 2021 року Окружним судом округу Медісона, Алабама, США в справі № DR-2020-900957.00 № DR- 2020-003407.00 за позовом [PERSON] до [PERSON] ухвалено остаточне рішення про розірвання\~шлюбу/остаточний\~захисний припис\~про попередження\~насильства,\~згідно з\~яким між\~сторонами розірвано\~шлюб на\~безстроковий термін\~на підставі\~безповоротного розладу\~шлюбу,\~що є\~наслідком насильства\~зі сторони\~чоловіка. Крім того, суд вирішив, зокрема, що позивач зобов`язується одноосібно встановити юридичну та фізичну опіку над дітьми сторін за умови, що відповідач не матиме права на побачення і спілкування з дітьми. Відповідач зобов`язується виплачувати позивачу грошову допомогу на дитину, що складає 955 доларів США щомісяця. Вимоги позивача щодо виплати аліментів не звертаються до стягнення за цим приписом (а.с. 202-204 том 1). У судовому\~засіданні представник\~ [PERSON] повідомила,\~що на\~даний час\~на розгляді\~в Новозаводськму\~районному суді\~м.\~Чернігова вирішується\~питання щодо\~визнання та\~звернення до\~виконання рішення Окружного суду округу Медісон, Алабама від 19 травня 2021 року щодо стягнення з [PERSON] аліментів на дітей. Також, заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2021 року в справі № 751/4136/21 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 вересня 2000 року (а.с. 13- 14 том 1). Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2022 року скасовано заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2022 року провадження в указаній справі закрито, оскільки [PERSON] подано позов про розірвання шлюбу до Новозаводського районного суду м. Чернігова 08 червня 2021 року, хоча 19 травня 2021 року Окружним судом округу Медісона, Алабама, США в справі № DR-2020-900957.00 № DR- 2020-003407.00 за позовом [PERSON] до [PERSON] ухвалено остаточне рішення про розірвання шлюбу (а.с. 15-16 том 1). Вироком Окружного суду Сполучених Штатів Америки Північного округу Алабами від 21 листопада 2023 року у кримінальній справі (за злочини, вчинені після 01 листопада 1987 року) № 5:22-сr-9-LCB-HNJ [PERSON] визнано винним, зокрема, у міжнародному батьківському викраденні та зобов`язано відшкодувати [PERSON] , як постраждалій від кримінальної діяльності підсудного 10481,36 доларів США (а.с. 165-168 том 1). З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022270340002225 слідує, що 14 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за частиною другою статті 156 Кримінального кодексу України на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова та розпочато досудове розслідування (а.с. 139 том 1). Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Людмилою Анатоліївною, зареєстрованого в реєстрі за № 2303, [PERSON] (продавець) продав, а [PERSON] (покупець) купила земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер\~7410100000:02:046:5891 (а.с. 42 том 1). У пункті 1.4 договору купівлі-продажу зазначено, що на момент укладення цього договору покупець перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який подав відповідну заяву про згоду на придбання земельної ділянки, підпис на якій посвідчено нотаріально. Оригінальний примірник заяви про згоду чоловіка на купівлю земельної ділянки, справжність підпису на якій засвідчено 24 квітня 2008 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Людмилою Анатоліївною, за реєстровим № 2301, зберігається в матеріалах нотаріальної справи у нотаріуса, що посвідчив цей договір (а.с. 51 том 1). Копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ\~№ 370829\~від 11\~вересня 2008\~року підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5891, цільове\~призначення -\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~(присадибна\~ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18 том 1). За положеннями\~частини першої\~статті 4\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~-\~ЦПК України)\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини другої статті 355 Цивільного кодексу України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно із частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція статті 60 Сімейного кодексу України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя в судовому порядку в разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17. Відповідно до частини першої статті 61 Сімейного кодексу України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Системне тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, належить подружжю з моменту його набуття незалежно від того, за ким із подружжя здійснена реєстрація права. Сторонами визнається, що спірна земельна ділянка набута ними в період шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності. При цьому,\~частинами другою,\~третьою статті\~70\~Сімейного кодексу\~України,\~на які\~посилається позивач\~за зустрічним\~позовом,\~передбачено,\~що при\~вирішенні спору\~про поділ\~майна суд\~може відступити\~від засади\~рівності часток\~подружжя за\~обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім`ї,\~ухилявся від\~участі в\~утриманні дитини\~(дітей),\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до положень статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд зауважує, що проживання з позивачем за зустрічним позовом двох дітей само по\~собі не\~є підставою\~для збільшення\~частки одного\~з подружжя. Доводи представника позивача за зустрічним позовом, зазначені в якості підстав для збільшення частки позивача, про те, що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та дітей, не утримував їх, не підтверджені належними доказами. Також, посилання позивача за зустрічним позовом на необхідність відступу від засад рівності часток подружжя у зв`язку з тим, що відповідач за зустрічним позовом має судимість за вчинення міжнародного викрадення дітей та те, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за статтею 156 Кримінального кодексу України, не можуть слугувати достатньою підставою для такого відступу, а вже були та можуть бути предметом розгляду про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Таким чином,\~суд дійшов\~висновку,\~що позивачем\~за зустрічним\~позовом не\~доведено наявність\~обставин,\~за яких\~відповідно до частин другої та третьої статті 70 Сімейного кодексу України суд може відступити від засади рівності часток подружжя. При цьому, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 23 січня 2024 року в справі № 523/14489/15-ц, згідно з якою при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. З огляду на викладене, з урахуванням встановлених судом обставин та наявних у справі доказів, враховуючи, що спірна земельна ділянка була набута [PERSON] у період перебування в шлюбі з [PERSON] , а тому вона є їх спільною сумісною власністю, беручи до уваги те, що у разі поділу майна частки дружини та чоловіка є рівними і підстав для відступу від засад рівності часток подружжя відповідно до частин другої та третьої статті 70 Сімейного кодексу України суд не знайшов, а тому первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат.

Outcome: partial