Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою. Стверджує ,що перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO] народилася син [PERSON] . Додатково вказує, що з моменту народження дитини їх відносини з [PERSON] погіршились. З липня 2024 року проживають окремо. Син [PERSON] проживає з ним. Матір дитиною не цікавиться. На підставі викладеного просить суд встановити факт , що [PERSON] [INFO] самостійно виховує та утримує малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні представник заявника [PERSON] адвокат Мандзюк В.Б. вказав , що підтримує вимоги свого довірителя. Підтвердив факт , що батько [PERSON] самостійно виховує та утримує сина . Просив задовільнити заяву. Надав суду для огляду видану ораганом Румунії [PERSON] посвідку на проживання осіб, які потребують тимчасового захисту. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Почтовим зв`язком з Румунії надіслала до суду заяву про слухання справи без її участі. Вказала , що син [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Додатково зазначила , що перебуває у Румунії, у зв`язку з чим , не може з`явились у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. ( ч.1 ст .82 ЦПК України). Суд не має сумніву , щодо достовірності обставин , які визнаються усіма учасниками справи. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1\~ст.293 ЦПК України). Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих заявниками , а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню, з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до нотаріально посвідченого договору про визначення місця проживання дитини , за взаємною згодою обох батьків , їх спільний син [PERSON] [INFO] проживатиме разом із батьком [PERSON] на його самостійному та одноособовому вихованні . Згідно довідки ОСББ « Проспект-36» [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] проживають за адресою : [ADDRESS] . Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до\~ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Крім того , відповідно до положень ч.4 ст. 157 СК України- \~батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Нормами ч 1, ч. 2\~ст. 161 СК України\~передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ч. 3\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване\~ст. 33 Конституції України. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. При цьому, згідно зі\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до\~ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно\~ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено та у судовому засіданні підтверджено те, що спільний син сторін проживає разом батьком та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Він створив всі умови для проживання дитини , здійснює опіку над нею , доглядає та піклується про стан її здоров`я. Судом встановлено та сторонами не заперечувалось , що вони проживають окремо, мати дитини не здатна виконувати батьківські обов`язки в силу постійного перебування за кордоном, а тому син залишився на самостійному вихованні та утриманні батька . Відповідно до посвідки на проживання для осіб , які потребують тимчасового захисту , виданого компетентним органом Головною інспекцією з питань імміграції ( Румунія), [PERSON] отримала дозвіл на проживання у Румунії на період дії Рішення ЄС 2022/382. Враховуючи всі\~обставини справи\~в сукупності,\~з огляду\~на визначений\~Декларацією прав\~дитини принцип,\~діючи винятково\~в інтересах\~дитини ,\~враховуючи її\~ вік\~ ,\~приймаючи до\~уваги особисті\~якості матері\~та батька,\~ставлення батьків\~до виконання\~своїх батьківських\~обов`язків,\~нотаріально завірений\~договір між\~батьками щодо\~здійснення батьківських\~прав та\~визначення місця\~проживання дитини\~,\~ \~інші обставини,\~суд вважає що заява\~ підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved