Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 20\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є кредитна картка [NUMBER] . Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі). Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 22 серпня 2023 року становить 22\~356,19 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 22\~242,84 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 113,35 грн. У зв`язку з вищезазначеним, представник позивача звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 25 жовтня 2018 року у розмірі 22\~356,19 грн. станом на 22 серпня 2023 року, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 22\~242,84 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 113,35 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28 листопада 2023 року відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в обґрунтування зазначивши, що серед поданих до суду документів відсутні первинні бухгалтерські документи про надання кредитних коштів, а матеріали справи не містять доказів перерахування банком на її рахунок кредит в розмірі 20\~000 грн. Також наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог банку, і доказом наявності заборгованості клієнта перед банком є виписка по рахунках. Розрахунок заборгованості не є первинним документом і він підписаний особою, повноваження якої не підтверджені належним чином, оскільки представник позивача не має повноваження на складання та підписання розрахунку заборгованості. Зазначає, що з умовами та правилами надання послуг в наданій редакції її не ознайомлювали в день підписання анкети-заяви, а кредитну картку вона не отримувала і їй було відкрито лише рахунок, та на день звернення вона була ознайомлена з іншими умовами відкриття рахунків та їх обслуговування. Посилається на те, що анкета-заява була підписана нею 25 жовтня 2018 року, а Умови і правила обслуговування в АТ «Універсалбанк» стали чинними лише 27 листопада 2021 року, та можливість встановлення кредитного ліміту за рахунками клієнтів виникла у банку лише з листопада 2021 року, і з ними вона не була ознайомлена та заяви про відкриття рахунку вона не подавала. Анкета-заява не містить погодженого розміру відсотків, прав та обов`язків, строку кредитування і взагалі в цій анкеті вона не брала не себе обов`язку щодо повернення коштів. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів відкриття поточного рахунку, доказів надання коштів у кредит і платіжного інструменту (банківської карти), та чи встановлено кредитний ліміт і на яку суму, а також не містять підписаних нею Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, а також не містять доказів того, що саме з долученими позивачем Умовами вона ознайомилась і погодилась підписуючи Анкету-заяву. У зв`язку з недоведеністю позовних вимог, суперечливими і неналежними доказами вважає, що викладені у позовній заяві обставини не підтверджуються поданими доказами. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги, в обґрунтування зазначивши, що відповідно до п. 3 Анкети-заяви від 25 жовтня 2018 року підписанням договору боржник підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та отримала їх примірники у мобільному додатку (затверджені Рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» Протокол №41 від 10 жовтня 2018 року, які діяли на момент підписання Анкети-заяви), а також підтвердила, що вищевказані документи зрозумілі боржнику і не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту записана процента ставка, пеня, комісія (пункт Тарифи). Боржник не зверталась до банку з непогодженням про зміни до Умові правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг і продовжувала користуватись карткою, а отже з ними погодилась. У підписаній Анкеті-заяві відповідач визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах і паперових носіях. У випадку коли особа не дає згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «Monobank» шляхом накладення електронного підпису, проведення будь-яких операцій без такого підтвердження не є можливим. Використання кредитних коштів підтверджується випискою, відповідно до якої кредитний ліміт складає 19\~500 грн., баланс складає (мінус) 2\~856,19 грн., тому заборгованість складає 22\~356,19 грн., і складається з повністю використаного кредитного ліміту та суми овердрафту (мінусу по картці). Виконаний розрахунок заборгованості є належним доказом, що підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 89\~055,76 грн. та проведено витрат по картці на суму 111\~411,95 грн., отже, сума коштів не повернута банку становить 22\~356,19 грн., і такі поповнення свідчать, що відповідач усвідомлювала, що винна банку кошти, які використала з кредитного ліміту. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своїй позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника банку в разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, жодних клопотань про відкладення розгляду або розгляд справи за їх відсутності суду не надали, лише представником відповідача було неодноразово подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи на попередні засідання з різних підстав, у зв`язку з чим розгляд справи відкладався, однак будучи обізнаними про розгляд справи шляхом належного повідомлення та наявності у вільному доступі сповіщення про розгляд вказаної справи, відповідач та її представник знову не з`явились і не надали з цього приводу жодних клопотань, лише у своєму відзиві і письмових поясненнях відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд із вказаного приводу також зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Суд, враховуючи ту обставину, що як відповідачу так і її представнику, були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне судове рішення. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 25 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, на підставі якої відповідач отримала кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок (а. с. 11). Положеннями п. 2 Анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого [PERSON] підтверджує та погоджується виконувати його умови. Крім цього, у п. 6 підписаної відповідачем анкети-заяви вона просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку. З цією метою, клієнт засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем. Також, п. п. 10, 11 вищезазначеної Анкети-заяви [PERSON] надала право та доручила банку здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків, відкритих в банку без додаткових її розпоряджень, для погашення будь-яких інших її грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між нею і банком. Усе листування щодо договору просить здійснювати через мобільний додаток або через дистанційні канали, відповідно до умов договору. На підтвердження умов кредитування АТ «Універсал Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача [PERSON] до договору про надання банківських послуг (а. с. 11), витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та витяг з Тарифів за карткою Monobank в АТ «Універсал Банк» (а. с. 12-26), паспорт споживчого кредиту (а. с. 27-29), розрахунок заборгованості (а. с. 6-10). З наявної в матеріалах справи виписки від 16 лютого 2024 року про рух коштів по картці клієнта [PERSON] по рахунку за період з 25 жовтня 2018 року по 22 серпня 2023 року судом встановлено, що відповідач дійсно користувалась кредитними коштами та здійснювала операції, а зі змісту вказаної виписки також вбачається, що відповідачу був встановлений кредитний ліміт, який неодноразово змінювався, останній раз 30 серпня 2019 року було встановлено в розмірі 19\~500 грн.; заборгованість станом на 22 серпня 2023 року 22\~356,19 грн.; баланс на початок періоду 0,00 грн.; баланс на кінець періоду становить - (мінус) 2\~856,19 грн.; сума витрат за період 111\~411,95 грн.; сума зарахувань за період 89\~055,76 грн. (а. с. 102-113). Матеріалами справи підтверджено, що згідно довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 16 лютого 2024 року [PERSON] було відкрито рахунок та видано платіжну картку зі строком дії до липня 2024 року (а. с. 114). В матеріалах справи також наявна довідка АТ «Універсал Банк» про розмір встановленого кредитного ліміту від 16 лютого 2024 року, з якої вбачається, що [PERSON] було встановлено кредитні ліміти: 18 січня 2019 року 4\~000 грн.; 09 лютого 2019 року 5\~000 грн.; 12 березня 2019 року 15\~000 грн.; 20 травня 2019 року 20\~000 грн.; 30 серпня 2019 року 19\~500 грн. (а. с. 115). Відповідно до наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 25 жовтня 2018 року станом на 22 серпня 2023 року складає 22\~356,19 грн., яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 22\~242,84 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 113,35 грн. (а. с. 6-10). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Норми ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Отже, судом встановлено, що кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , у тому числі Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які були надані банком позичальнику [PERSON] через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису [PERSON] . Також у п. 5 підписаної анкети-заяви відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Отже, після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання погашати заборгованість за кредитом та оплачувати послуги банку, що виникають в результаті користування кредитними коштами згідно з Тарифами. На підставі укладеного кредитного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, що підтверджується випискою про рух коштів відповідача. Судом також встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір у електронній формі та погоджені всі його істотні умови. Вказаний договір раніше не оспорювався відповідачем та не визнавався судом недійсним. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 16 ЦК України передбачено, що одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з виписки про рух коштів за рахунком [PERSON] , яка міститься в матеріалах справи, і яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18-ц. Судом встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами та частково сплачувала існуючу заборгованість за кредитом, що підтверджує факт укладення кредитного договору. В свою чергу, неодноразові поповнення кредитного рахунку, які здійснювала відповідач, свідчать про те, що вона усвідомлювала, що винна банку грошові кошти, які використовувала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй кредитних коштів. Крім того, суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості, який містяться в позовній заяві, а посилання сторони відповідача на те, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості є неналежним доказом, суд не приймає до уваги, оскільки підстави вважати його неналежним відсутні, а стороною відповідача не було надано свого власного розрахунку або будь-яких належних доказів на підтвердження своїх заперечень. Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими, а тому заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22 серпня 2023 року становить 22\~356,19 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовна заява АТ «Універсал банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved