Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

02 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2023 між громадянкою [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 7630443, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 4000,00 грн., зі сплатою процентів, інших платежів та можливими штрафними санкціями. Платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 14.04.2023 року. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору. 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» уклали Договір відступлення права вимоги 99-МЛ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №7630443 перейшло до позивача. Сума заборгованості відповідача за кредитним зобов`язанням становить 12780,00 грн., з яких: 4000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 8580,00 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 200,00 грн. прострочена заборгованість за комісією. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 04.03.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 04.07.2024 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що цільове призначення кредиту за наданим кредитним договором визначено - на споживчі цілі. За умовами ЗУ «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору банк зобов`язаний повідомити у письмовій формі позичальника, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту, що банком не дотримано. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно п. 4.1. Договору про споживчий кредит №7630443, укладеного між кредитором (кредитодавцем) та боржником (позичальником) зазначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань Позичальником не може перевищувати 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного Позичальником за цим Договором, а у випадку, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної Позичальником за цим Договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно з Витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №99-МЛ від 26 червня 2023 р., сума виданого кредиту (тіло кредиту) - 4000,00 гривень, а залишок по відсотках - 8850,00 гривень. Відповідно, на момент укладення Договору сума кредиту була менше мінімальної заробітної плати (яка на той момент складала 6700 грн.), а значить, сума неустойки не може перевищувати 8000 грн. Аналіз наданих ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на підтвердження обставин, викладених в позові доказів свідчить про те, то позивач не надав первинного документи на підтвердження факту перерахунку відповідачу коштів на його картковий рахунок та розміру заборгованості позичальника. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом Так, в Анкеті-заяві на кредит №7630443; Графіку платежів за договором про споживчий кредит 7630443 від 30.03.2023; Паспорті споживчого кредиту № 7630443 відсутній підпис Позичальника, що свідчить про не ознайомлення останнього з наданою документацією. 09.07.2024\~представник позивача\~подав відповідь\~на відзив,\~у якому\~зазначає,\~що будь-який\~вид договору,\~який укладається\~на підставі\~Цивільного кодексу\~України,\~може мати\~електронну форму\~та укладений\~в електронній\~формі,\~є таким,\~що укладений\~у письмовому\~вигляді.\~Відповідач здійснив\~волевиявлення щодо\~укладення договору\~шляхом направлення\~підписаної електронним\~підписом одноразовим\~ідентифікатором відповіді\~про прийняття\~пропозиції укласти\~кредитний договір\~№ 7630443\~від 30.03.2023\~року.\~Усі умови\~кредитування,\~процентні ставки,\~сума кредиту\~та розміри\~платежів були\~обумовлені та\~погоджені сторонами,\~тому розрахунки\~заборгованості є\~правильними та\~підлягають до\~стягненню. Зазначає, що на час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Відповідно до чинного законодавства усі дії Позивача є правомірними, оскільки у своєму позові Позивач не має наміру стягнути з Відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням відповідно до вище наведеного. Товариство не банк, а небанківська (фінансова) установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність» в т. ч. Інструкції затвердженої Постановою НБУ від 27.12.2007 року за №481. Товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб, шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту. Товариством на підтвердження здійснення господарської операції щодо Кредитного договору, укладеного Позивачем, надано платіжне доручення № 96957987 від 30.03.2023 р. про переказ коштів згідно укладеного Кредитного договору, на підставі вказаного платіжного доручення Товариством здійснюється облік за кредитним договором № 7630443 від 30.03.2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН». Також повністю заперечує та просить суд відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу відповідача, так як: сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг; час витрачений на підготовку відзиву є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультації та підготовку заперечень/заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу; відповідачем не надано усіх необхідних документів які підтверджують обставини що становлять предмет доказування при стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Позовну заяву підтримує та просить задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без їх участі, у задоволені позову просить відмовити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 30.03.2023 [PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву №7630443 від 30.03.2023, на підставі якої уклала Договір про споживчий кредит №7630443 та отримала кредит у розмірі 4000 грн., строком на 105 днів, зі сплатою процентів та комісії за користування кредитом (а.с.8-17). Згідно з копією договору відступлення права вимоги № 99-МЛ від 26.06.2023, ТОВ «Мілоан» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуває права грошової вимоги, зокрема і до Договору кредиту № 7630443. Згідно Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 26.06.2023, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 12780,00 грн. (а.с.20-27). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Щодо посилань представника відповідача на Закон України №2120-ІХ, то законом передбачено заборону нарахування та стягнення неустойки (пеня, штраф) на заборгованість по кредиту, дане положення на відсотки не поширюється. З цих же підстав посилання представника відповідача на п. 4.1 Договору також є помилковим, оскільки передбачає розмір неустойки за порушення зобов`язання, а не розмір відсотків за користування кредитом. Таким чином, позивачем підтверджено факт отримання відповідачем кредиту та розмір заборгованості за тілом кредиту і відсотками. Крім цього, суд звертає увагу, що ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит на власні потреби, тобто у формі споживчого кредиту. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зроблено висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник. Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а банк не мав права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] комісії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість в сумі 12580,00 грн., з яких: 4000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 8580,00 грн. прострочена заборгованість за відсотками, доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2384,61 грн. (98,44% від 2422,40 грн.).

Outcome: partial