Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв її син та рідний брат позивача [PERSON] . Спадкових прав останній не оформив та [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на земельні ділянки: площею 0,4757 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2546, площею 1,2638 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2606, та площею 1,0833 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2598, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Турійської селищної ради (колишня Новодвірська сільська рада) Ковельського району Волинської області. За життя [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємці першої черги за законом після смерті останнього відсутні, а спадкоємцями другої черги за законом є він та сестри\~спадкодавця [PERSON] , [PERSON] відповідачки у цій справі, які спадщину не прийняли і не претендують на неї. Вказуючи, що він є спадкоємцем другої черги за законом, у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті брата, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на земельні ділянки, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 22 серпня 2024 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі (а. с. 66). Відповідачки [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, 22 серпня 2024 року подали до суду, кожна зокрема, письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а. с. 67, 68). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206\~Цивільного процесуального\~кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом\~статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 12) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки: площею 0,4757 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2546, площею 1,2638 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2606, та площею 1,0833 га, кадастровий номер 0725583400:08:001:2598. Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавиці [PERSON] підтверджується архівною копією державного акта на право власності на землю (а. с. 20) та витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а. с. 26-29, 30-33, 34-37). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України\~передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої\~статті 1269\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 55 на звороті). Відповідно до довідки Турійської селищної ради від 01 вересня 2021 року № 412 [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала разом із сином [PERSON] (а. с. 53 на звороті), який в контексті положень статті 1268\~Цивільного кодексу\~України прийняв спадщину після смерті останньої. [INFO] [PERSON] помер (а. с. 14), на день смерті проживав разом із братом [PERSON] (а. с. 53). Позивач є рідним братом спадкодавця [PERSON] (а. с. 52). 05 квітня 2022 року позивач подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] (а. с. 49 на звороті). Відповідачки [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами спадкодавця [PERSON] , проте з останнім на день його смерті не проживали, заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк нотаріусу не подавали. За життя [PERSON] заповіту не складав, свідоцтво про право на спадщину після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 54). Спадкоємці першої черги за законом та ті, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як рідний брат спадкодавця, є єдиним спадкоємцем другої черги за законом, який в контексті положень статей 1268, 1270\~Цивільного кодексу\~України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 20 лютого 2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 19). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 45/2022 до майна померлого [PERSON] (а. с. 48-65), з яких також видно, що ніхто, окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріуса не звертався. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачками позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті брата [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142\~Цивільного процесуального\~кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачки визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, 605 гривень 60 копійок; стягнути з відповідачок в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, по 302 гривень 80 копійок з кожної. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1258, 1261, 1262, 1268, 1269, 1270 Цивільног кодексу України\~та

Outcome: approved