Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

У лютому 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» Лигін В.В. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 95440460000, укладеним 26.06.2019 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», у розмірі 177 508 грн 81 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляду судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.06.2019 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 149 500 грн 00 коп. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий в банку, до якого випущено платіжну картку, та 260 грн 00 коп. на оплату страхового платежу відповідно до умов договору добровільного страхувальника позичальника, укладеного 26.06.2019 року з ПрАТ «СК «Кардіф», шляхом перерахування з позичкового рахунку позичальника на рахунок страхової компанії. Процентна ставка за договором встановлена в розмірі 55% річних. Відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до 25.06.2024 року, вносити щомісячні платежі та виконати зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредитними коштами відповідач скористався. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. 13.07.2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» уклали договір факторингу № 172. Згідно вказаного договору та закону ТОВ «Олком-Лізинг» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «УкрСиббанк», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 95440460000 від 26.06.2019 року. В свою чергу, 13.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» було укладено договір факторингу № 1307-Ф, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 95440460000 від 26.06.2019 року. Згідно реєстрів боржників при передачі права вимоги, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складала 189\~908 грн 81 коп., яка складалась із: -145\~334 грн 52 коп. - заборгованість за основним боргом, -44\~074 грн 29 коп. заборгованість за відсотками, -500 грн 00 коп. заборгованість за комісіями. У період з 19.08.2020 року по 05.02.2022 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» відповідачем було частково сплачено заборгованість за кредитним договором в розмірі 12\~400 грн 00 коп. Станом на дату звернення із позовом до суду загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 177 508 грн 81 коп. Відповідач кошти не повернув, умови договору належним чином не виконує. За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду з даним позовом. 14.02.2024 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 11.03.2024 року на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів. 13.03.2024 року ухвалою суду задоволення клопотання представника позивача, витребувано докази. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи. 19.03.2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника [PERSON] про розгляд справи без його участі та без участі відповідача та можливого ухвалення у справі заочного рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, пояснень про причини своєї неявки до суду не надав, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків: Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках (частина\~1\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України ). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України). \~ \~ \~ \~У судовому засіданні встановлено, що 26.06.2019 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] . Відповідно до умов договору відповідач, шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий в банку, отримав -кредит у розмірі 149 500 грн 00 коп. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий в банку, до якого випущено платіжну картку, -260 грн 00 коп. на оплату страхового платежу відповідно до умов договору добровільного страхувальника позичальника, укладеного 26.06.2019 року з ПрАТ «СК «Кардіф», шляхом перерахування з позичкового рахунку позичальника на рахунок страхової компанії. Процентна ставка за кредитним договором була встановлена в розмірі 55% річних. Відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до 25.06.2024 року, вносити щомісячні платежі та виконати зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Додатком до договору був графік платежів, згідно з яким було визначено до сплати суму кредиту та проценти за користування кредитом. Отже, кредитний договір № 95440460000 від 26.06.2019 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем [PERSON] в ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 12-15). Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно виписки за кредитним договором з 26.06.2019 року по 13.07.2020 року, наданої 11.04.2024 року Акціонерним товариством «УкрСиббанк», [PERSON] 26.06.2019 року було перераховано на рахунок, відкритий у банку, кредитні кошти в розмірі 149\~500 грн 00 коп. та кошти згідно договору добровільного страхування в розмірі 260 грн 00 коп. (а.с. 103-106). 13.07.2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» уклали договір факторингу № 172 (а.с. 20-24). Згідно вказаного договору та закону ТОВ «Олком-Лізинг» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «УкрСиббанк», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 95440460000 від 26.06.2019 року. В свою чергу, 13.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» було укладено договір факторингу № 1307-Ф, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 95440460000 від 26.06.2019 року (а.с. 29-36). За змістом ст.\~3,\~6,\~627\~ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього\~кодексу, що регулюють договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов та обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Не виконуючі належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань (стаття 625 Цивільного кодексу України). Щодо правонаступництва позивача, суд виходить з наступного: Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною першою\~статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Станом на день розгляду справи строк надання грошових коштів за договором позики наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Ураховуючи часткову оплату відповідачем заборгованості, станом на дату звернення із позовом до суду загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 177 508 грн 81 коп. Суду відомостей про те, що відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 177 508 грн 81 коп. як на рахунки первісного кредитора, так і на рахунки позивача, відповідачем не надано. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобов`язання, що випливає з кредитного договору, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по кредиту є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved