Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Скиба Євген Анатолійович звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява мотивована тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане на підставі розпорядження (наказу) Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 5813 від 27.05.1993 р., зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 1-0614, належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право власності на житло в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Так, в свідоцтві про право власності на житло прізвище заявника записано, як « [PERSON] », що не збігається із записом його прізвища в паспорті громадянина України, де прізвище заявника зазначене, як « [PERSON] ». Заявник вважає, що причина неправильного написання його прізвища в одну літеру виникла ув`язку із неправильним перекладом його прізвища з російської на українську мови. Тому, внаслідок розбіжностей у документах, заявник змушений звертатись до суду з метою встановлення факту належності документу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2024 року було відкрито провадження по цивільній справі у порядку окремого провадження з викликом сторін. 15 серпня 2024 року представник заявника адвокат Скиба Є.А. подав до суду заяву про слухання справи без його участі та участі заявника [PERSON] , заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримує у повному обсязі, просив її задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явились, про дату розгляду справи повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали заяви, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло, яке видане на підставі розпорядження (наказу) Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 5813 від 27.05.1993 р., зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 10-614, [PERSON] та членам його сім`ї належить на праві спільної часткової власності в рівних долях кожному, квартира [ADDRESS] . Оригінал вказаного свідоцтва про право власності на житло був наданий представником заявника на огляд суду та головуючим суддею було засвідчено вірність копії документа оригіналу. В свідоцтві про право власності на житло прізвище заявника вказано « [PERSON] », а відповідно до даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , що виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 28.09.2001 року він є « [PERSON] ». Таким чином, встановлена відмінність в написанні прізвищ заявника, в паспорті та свідоцтві, призводить до неможливості розпорядитись власним майном. Разом з тим, з технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина слідує, що прізвище, ім`я, по батькові заявника російською мовою вказано « [PERSON] », що також відповідає перекладу зазначеному на 2 аркуші паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданому Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 28.09.2001 року. Отже, суд вважає, що виявлена помилка в написанні прізвища в свідоцтві про право власності на житло є технічною, через переклад з російської на українську мови. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Таким чином, в судовому засіданні встановлена належність заявнику свідоцтвом про право власності на житло від 27.05.1993 року № 5813. Встановлення факту належності документу необхідно заявнику з метою забезпечення можливості подальшої реалізації права на майно. Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про яке просить заявник, знайшло повне підтвердження в судовому засіданні, і його об`єктивність та обґрунтованість не викликає сумніву. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved