Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської областіта просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві вказує, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площею 0,0443 га, кад. номер 5122310300:02:004:0217, розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала позивачу та його матері [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі рішення Вилківської міської ради від 28.09.2017 року № 553 « Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) [PERSON] , [PERSON] » , що зарестроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.12.2017 року. В установлений законом термін позивач звернувся з заявою про оформлення спадщини до приватного нотаріуса Юрченко М.Є. В результаті позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину тільки на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Нотаріусом мені було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановюючий документ на земельну ділянку саме на його матір, оскільки не виділена /визначена/ її частка у спільному майні, тому рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Зважаючи на вищевказане, позивач просив визначити відповідну частку спадкового майна за спадкодавцем та визнати за ним право власності на частину вищевказаної земельної ділянки за позивачем. Позивачем було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі, свої вимоги підтримує. Представник відповідача - Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Згідно заповіту від 13.01.2017 р. [PERSON] заповідала усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право [PERSON] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 42, [PERSON] , померла [INFO] . [PERSON] та [PERSON] праві приватної спільної сумісної власності належала земельна ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площею 0,0443 га, кад. номер 5122310300:02:004:0217, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Вилківської міської ради від 28.09.2017 року № 553 « Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) [PERSON] , [PERSON] », що зарестроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.12.2017 року. Як вбачається з інформаційного листа від 29.01.2024 р. № 6/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, роз`яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, необхідно звернутися до суду для вирішення цього питання. Згідно заяви спрямованої до нотаріальної контори, [PERSON] прийняв спадкове майно, котре залишилося після смерті [PERSON] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66754738 від 07.10.2021 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є. вбачається, що після смерті [PERSON] , 07.10.2021 р. приватним нотаріусом Юрченко М.Є. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 68432745 та номером у нотаріуса 187/2021. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 66754601 від 07.10.2021 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., заповідачем є [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 60134228 дата посвідчення 13.01.2017 р., місце посвідчення - Вилківська міська рада Кілійського району Одеської області. Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності [PERSON] частини на праві приватної спільної сумісної власності земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0443 га, кад. номер 5122310300:02:004:0217, розташована за адресою: [ADDRESS] , беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу. Стосовно визнання права власності на частку земельної ділянки за [PERSON] , суд виходить з наступного: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved