Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, право на земельну частку (пай) розміром 4,47 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (на території колишньої Орджонікідзевської (Шевченківської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області), визначеної для громадян членів КСП ім. Шевченка. В обґрунтування позову вказано, що позивач є донькою [PERSON] , якій за життя належало право на земельну частку (пай) на території Орджонікідзевської (нині Глеюватської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області із земель колишнього КСП ім. Шевченка, розміром 4,47 умовних кадастрових га. Рішенням Орджонікідзевської сільської ради від 16.10.1995 у колективну власність КСП ім. Шевченка передано 6081,2 га земель для забезпечення громадян членів КСП земельними частками (паями). До державного акта на право колективної власності на землю вказаного КСП І-ДП № 000002 від 15.02.1996, додано список громадян членів КСП ім. Шевченка, для одержання паю. За життя [PERSON] працювала в КСП ім Шевченка на різних посадах, але 29.03.1995 звільнилася. Однак, її прізвище є в списках громадян членів КСП ім. Шевченка, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії І-ДП № 000002 від 15.02.1996, під номером 243. Розмір частки (паю) по вказаному КСП складає 4,47 умовних кадастрових га. Позивач вважає, що її мати за життя мала право на земельну частку, право на спадкування якого має позивач. [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, але отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність оригіналу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Позивачу запропоновано звернутися до суду. У зв`язку з чим, представник позивача просив суд позов задовольнити та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, право на яке, за життя належало її матері. Позивач до суду не з`явилася, забезпечила участь у справі представника. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач Глеюватська сільська рада, участь представника у розгляді справи не забезпечила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзиву на позов не подано, як і заяв з процесуальних питань. Матеріали справи містять заяви відповідача про розгляд справи за відсутності представника сільської ради на минулі засідання, при вирішенні спору покладалися на розсуд суду (а.с. 43,52, 87). Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, участь представника у розгляді справи не забезпечила, заяв по суті справи чи з процесуальних питань суду не надано, що не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, беручи до уваги факт належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, його неявку в судове засідання без повідомлення причин такої неявки, ненадходження до суду відзиву, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності\~зі ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.05.2023, виданого Тернівським відділом ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 12). Позивач по справі [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, серії [NUMBER] від 15.05.1979, виданого Новоуральською сільською радою Хабаровського краю, актовий запис 81 (а.с. 7-9, 13). Як слідує з трудової книжки [PERSON] , з 01.04.1974 по 26.04.1975 вона працювала робочою в радгоспі ім. Шевченка, звідки звільнилася за власним бажанням (записи 13-14), з 10.08.1981 по 17.09.1986 - працювала в радгоспі ім Шевченка, звідки звільнена за переведенням (записи 24-26), з 21.06.1990 по 15.08.1990 працювала на посаді робочої 3 відділу радгоспу ім Шевченка, звідки звільнена за переведенням (записи 31-32), та з 02.03.1993 по 29.03.1995 працювала в радгоспі ім. Шевченко на посадах прачки, доярки, звідки звільнена за переведенням до Зеленопільського будинку-інтернату (записи 37-39) (а.с. 14-21). Як слідує зі змісту Державного акта на право колективної власності на землю І-ДП № 000002 від 15.02.1996, виданого Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченка, розташованому на території Орджонікідзевської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, вказаний Державний акт видано на підставі рішення Орджонікідзевської сільської ради від 16.10.1995, та посвідчує право передання у колективну власність сільськогосподарського підприємства 6081,2 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва. До вказаного акта наявний Додаток 1 «Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» (а.с. 23-29). Як слідує зі списку громадян членів КСП, що є додатком № 1 до Державного акта, прізвище « [PERSON] » значиться у вказаному списку під номером 243 (а.с. 27-28). Як слідує з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 24.11.2023, наданого на запит адвоката, згідно наявної у відділі № 4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області копії списку громадян членів КСП, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, громадянка [PERSON] значиться під номером 243. Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП «ім. Шевченка» Криворізького району Дніпропетровської області громадянка [PERSON] не значиться. Розмір земельної частки (паю) по вищевказаному КСП становить 4,47 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] , станом на 31.12.2012 відсутні (а.с. 22). Аналогічну інформацію містить і відповідь відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 06.03.2020, що наявна в матеріалах спадкової справи [PERSON] (а.с. 76). Зі змісту спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] слідує, що після її смерті, з заявою про прийняття спадщини, у визначений законом строк, до нотаріуса звернулася [PERSON] , заявивши про прийняття спадщини та заповітом та за законом (а.с. 60). [PERSON] була зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та саме на її ім`я спадкодавець склала заповіт, предметом якого є нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . На вказане майно позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 85). Інше майно та права на майно, заповітом не охоплені (а.с. 64). Постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 29.03.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] , на земельну частку (пай) ВСП ім Шевчена, після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує таке право спадкодавця (а.с. 75 зворот). Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Згідно п. 2\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на\~земельну частку\~(пай)\~мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому\~числі пенсіонери,\~які раніше\~працювали в ньому\~і залишаються\~членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 5 вказаного Порядку, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація\~\~провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п.17\~Перехідних положень Земельного кодексу України\~(в ред. 2002 року), сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВС № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного\~сільськогосподарського підприємства,\~ включений\~до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай). Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Аналогічна позиція сформована у постановах ВС від 17.03.2020 у справі № 396/1683/18-ц, від 29.09.2021 у справі № 686/14921/19. Тобто, особа набуває право на земельну частку (пай) за одночасного існування таких умов: на момент розпаювання землі КСП (одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю) особа працює у вказаному КСП (або є пенсіонером і залишається членом КСП), є членом КСП, та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Сам факт включення громадянина до списку, що є Додатком до державного акта на право колективної власності на землю, не є достатньою підставою для виникнення у особи права на земельну частку (пай), оскільки підставою є факт перебування в членах колгоспу (КСП) на час паювання землі (справа № 193/923/22 постанова Дніпровського апеляційного суду від 24.04.2024). В змагальному процесі, позивачем перед судом не доведено належними та допустимим доказами факт перебування спадкодавця у членах КСП «ім. Шевченка» станом на дату розпаювання землі, тобто на день одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю 15.02.1996, адже згідно записів у трудовій книжці [PERSON] вона звільнилася з радгоспу\~ім Шевченка 29.03.1995, тобто до моменту прийняття Орджонікідзевською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області рішення про передачу землі в колективну власність КСП ім Шевченка 16.10.1995, та відповідно до моменту отримання державного акту на право колективної власності КСП ім Шевченка 15.02.1996 (а.с. 24). Будь-яких доказів того, що [PERSON] звільнившись з радгоспу «ім. Шевченка» набула членства КСП «ім. Шевченка», та залишалася в членах вказаного КСП після звільнення, суду не надано, відповідних клопотань про витребування таких доказів у змагальному процесі не подано, хоча таке право роз`яснювалося судом. Більш того, в ході судового засідання представник позивача підтвердила, що після звільнення 29.03.1995 [PERSON] вже не працювала в КСП «ім. Шевченка», на момент звільнення не була пенсіонером, з числа членів КСП. Єдиною та достатньою підставою для визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка, представник вважала факт включення її до списку доданого до Державного акта. Однак, сам лише факт включення [PERSON] до списку членів КСП «ім. Шевченка», враховуючу тривалість процесу розпаювання земель, зокрема те, що списки членів готувалися завчасно і часто не враховували життєві обставини, що змінювалися з плином часу (звільнення, смерть, виключення з членів, тощо), не є достатньою підставою для виникнення у особи права на земельну частку (пай). Суду не надано доказів того, що [PERSON] за життя вважала порушеним своє право на земельну частку (пай), реалізувала право на земельну частку (пай), зокрема шляхом звернення за видачею сертифікату на земельну частку (пай). Оскільки в змагальному процесі перед судом не доведено належними та допустимим доказами сукупність підстав для набуття [PERSON] права на земельну частку (пай) КСП «ім. Шевченка», суд приходить до висновку щодо перед судом не доведено того, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) КСП «ім. Шевченка». Відповідно до\~ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України,\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки перед судом не доведено факт набуття [PERSON] , за її життя, права на земельну частку (пай) КСП «ім. Шевченка», то вимоги позивача про визнання за нею права на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано доказів входження такого права до складу спадщини. Крім цього, відповідно ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Суд звертає увагу, що позивач просила суд визнати за [PERSON] право на вказану земельну частку (пай), саме в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , в той час як заповіт наявний в матеріалах спадкової справи стосується виключно будинку та земельної ділянки під будинком за адресою [ADDRESS] . Інші заповіти [PERSON] не складалися (а.с. 64, 65). Відповідно вимоги позивача про визнання права на частку (пай) в порядку спадкування за заповітом є безпідставними. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір (а.с. 31), але враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, в силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір не підлягає відшкодуванню позивачу.

Outcome: dismissed