Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~зареєстрованого 22.06.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №816. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 22.06.2010 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх років стосунки у них з відповідачем погіршились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку із чим більше року шлюбні стосунки між ними припинено. З цього часу вони не ведуть спільне господарство. Відтак позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Яхван В.М. у судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили її задовольнити. Крім того, позивач просив строк для примирення не надавати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті позов визнала та не заперечила щодо розірвання шлюбу, просила строк для примирення не надавати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 19.07.2024, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 22.06.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №816. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Згідно з ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з ч. 2 ст.\~114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, обоє бажають шлюб розірвати, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог\~ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] виданого 01.11.2023 Пенсійним фондом України, терміном дії довічно, позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн, а інші 50 % слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved