Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

У червні 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №117» Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначивши, що з 30.08.2021 він був працевлаштований в Комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа №117» Дніпровської міської ради. На момент працевлаштування відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивачем були подані на роботу військово-облікові документи, однак не зважаючи на це відповідачем протиправно в порушення вимог законодавства не було зараховано до педагогічного стажу позивача періоди проходження останнім військової служби, а також роботу на посаді системного адміністратора у Жовтневій районній у м. Харкові виборчій комісії Харківської області з чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних міських голів у період з 29.09.2015 по 13.11.2015, оператора комп`ютерного набору у КНП «Обласна туберкульозна лікарня №1» Харківської обласної ради у період з 16.11.2015 по 27.04.2020. Наказом директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №117» Дніпровської міської ради від 05.10.2023 №67-к/тр позивачу згідно рішення суду по справі №199/559/23 було перераховано педагогічний стаж та враховано період проходження військової служби. Утім, ані станом на день звільнення позивача, ані станом на дату винесення рішення суду по справі №199/559/23 відповідачем не здійснено в повному обсязі розрахунок з позивачем, не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001, а саме за період роботи за сумісництвом на посаді вчителя інформатики, відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/559/23 за період з 30.08.2021 по 19.10.2023. За таких обставин, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за педагогічний стаж за період з 30.08.2021 по 19.10.2023, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за педагогічний стаж за період з 30.08.2021 по 19.10.2023, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати 3% річних за несвоєчасну виплату надбавки за педагогічний стаж за період роботи відповідача з 30.08.2021 по 18.07.2022, а також зобов`язати відповідача виплатити 3% річних за несвоєчасну виплату надбавки за педагогічний стаж за період роботи відповідача з 30.08.2021 по 18.07.2022. Ухвалою суду від 20.06.2024 справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі з доданою позовною заявою та з додатками була отримана відповідачем 07.08.2024, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення поштового рекомендованого відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений в ухвалі суду термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.08.2021 [PERSON] було прийнято на посаду вчителя інформатики за сумісництвом у Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №117», що підтверджується копією наказу директора КЗО «Середня загальноосвітня школа №117» Мусієнко Т.Я. №58-к/тр від 26.08.2021. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2023 по цивільній справі №199/559/23 визнано протиправними дії Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №117» Дніпровської міської ради щодо незарахування [PERSON] періоду проходження військової служби до стажу педагогічної роботи для встановлення надбавки за вислугу років при прийнятті на посаду вчителя інформатики 30.08.2021 та зобов`язано Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №117» Дніпровської міської ради зарахувати [PERSON] період проходження ним військової служби до стажу педагогічної роботи для встановлення надбавки за вислугу років з часу прийняття на посаду вчителя інформатики 30.08.2021. Наказом директора Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №117» Дніпровської міської ради від 05.10.2023 №67-к/тр на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2023 позивачу встановлено надбавку за вислугу років 10% (педагогічний стаж 3 роки 1 місяць 5 днів) та перераховано заробітну плату за період з 01.09.2021 по 19.07.2022. У зв`язку з виконанням рішення суду та перерахунком стажу 19.10.2023 [PERSON] на його банківську картку була перерахована заробітна плата в сумі 2216,61 грн. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Стаття 1 Закону України "Про оплату праці" встановлює, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до змісту статті 2 Закону України "Про оплату праці" у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 р. № 78 затверджено Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, згідно якого науково-педагогічним працівникам навчальних закладів виплачуються надбавки за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки 10 відсотків, понад 10 років 20 відсотків і понад 20 років 30 відсотків. Згідно ч. 2 вказаної постанови до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років педагогічних та науково-педагогічних працівників зараховується стаж роботи на посадах, передбачених переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963. \~Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Такими доходами є ті грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (частина друга статті 2 цього Закону). Стаття 4 цього Закону передбачає, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати через порушення строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством (стаття 34 Закону України "Про оплату праці"). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Згідно із п. п. 5, 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закону) та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» №159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості. Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 по справі №560/8194/20 прийшов до висновку, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування і невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за педагогічний стаж за період з 30.08.2021 по 19.10.2023 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за педагогічний стаж за період з 30.08.2021 по 19.10.2023 підлягає задоволенню, оскільки відповідачем порушено строки виплати суми компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати 3% річних за несвоєчасну виплату надбавки за педагогічний стаж за період роботи відповідача з 30.08.2021 по 18.07.2022, а також зобов`язання відповідача виплатити 3% річних за несвоєчасну виплату надбавки за педагогічний стаж за період роботи відповідача 30.08.2021 по 18.07.2022, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~правової позиції\~Верховного Суду\~України,\~висловленої під\~час розгляду\~справи №\~6-2759цс15 при розгляді справ про передбачену\~статтею 625 ЦК України\~відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Велика Палата\~Верховного Суду\~України у\~постанові по\~справі №\~711/4010/13-ц від 18.03.2020 не відступала від висловленого у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15 висновку Верховного Суду України про те, що припис частини другої статті 625 ЦК України до трудових правовідносин не застосовується. Трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовної заяви в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати 3% річних за несвоєчасну виплату надбавки за педагогічний стаж за період роботи відповідача 30.08.2021 по 18.07.2022, а також зобов`язання відповідача виплатити 3% річних за несвоєчасну виплату надбавки за педагогічний стаж за період роботи відповідача 30.08.2021 по 18.07.2022. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір необхідно стягнути з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України в дохід держави Україна у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial