Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування - виконком Дубровицької міської ради звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року позбавлено [PERSON] [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої дитини - дочки [PERSON] [INFO] . Малолітня [PERSON] у липні 2023 року була доставлена до КНП "Дубровицька міська лікарня" з ознаками ГРЗ, педикульозу на лікування. Дівчинку в закладі батьки не провідували, не зверталися щоб забрати дитину додому, тому її влаштовано в КЗ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації" Рівненської обласної ради, де дитина перебуває по цей час. Під час розгляду справи в суді про позбавлення матері батьківських прав з`ясовано, що батько дитини перебуває в ЗСУ. Після позбавлення матері дитини батьківських прав службою у справах дітей було надіслано клопотання до військової частини, про звільнення [PERSON] з військової служби як такого, що самостійно виховує дитину до 18 років. Однак згідно інформації військової частини стало відомо, що [PERSON] з 29 серпня 2023 року облікований як такий, що самовільно залишив розташування військової частини. Враховуючи зазначену інформацію, службою у справах дітей було надіслано [PERSON] повідомлення за місцем його реєстрації про те, що він зобов`язаний забрати дитину з державного закладу, тому має право звернутися до служби у справах дітей з питанням щодо повернення йому на виховання дочки [PERSON] . Також службою у справах дітей були здійсненні виїзди за місцем реєстрації місця проживання [PERSON] , однак поспілкуватися з ним не вдалося. Службою проведено бесіду з [PERSON] , матір`ю дитини та співмешканкою [PERSON] . Вона підтвердила, що [PERSON] самовільно залишив місце служби, його фактичне місце перебування їй не відоме, але вона спілкувалася з ним в телефонному режимі та запевнила, що [PERSON] знає про те, що вона позбавлена батьківських прав щодо [PERSON] і дівчинка продовжує перебувати в державному закладі, з якого її необхідно забрати. На даний час малолітня [PERSON] продовжує перебувати в КЗ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей", навчається в З-А класі Олександрійського ліцею імені [PERSON] . За час перебування малолітньої [PERSON] в КЗ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей", батько жодного разу не телефонував до дівчинки, не відвідував дочку, не цікавився її життям, навчанням, здоров`ям. Окрім того, як зазначено в інформації зазначеного закладу, дівчинка розповіла, що в той період, коли вона проживала разом з батьком, він виганяв її в холодну пору року з хати на вулицю, часто ображав, обзивав нецензурними словами та в її присутності вживав нецензурну лексику. В квітні 2024 року закінчився термін перебування дитини в закладі, а батько не звернувся щодо повернення йому на виховання дитини. З 2023 року по цей час батько дитини жодного разу до служби у справах дітей, до органу опіки та піклування, до Дубровицької міської лікарні, до центру соціально-психологічної реабілітації, з питанням повернення йому на виховання дочки не звертався. Малолітня [PERSON] з 2022 року перебувала на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Батько дитини [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, схильний до зловживання алкогольними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дочки [PERSON] . За неналежне виконання батьківських обов`язків, постановою Дубровицького районного суду від 02 жовтня 2023 року (справа 949/1418/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано відносно нього адміністративне стягнення. Тому, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 17 квітня 2024 року визнано, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини є доцільним та прийнято висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено такі обставини. Згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком малолітньої [PERSON] [INFO] , є відповідач [PERSON] (а.с.8). Наказом Служби у справах дітей Дубровицької міської ради від 21 лютого 2022 року №6, малолітню [PERSON] було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.12). Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року, [PERSON] [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини - дочки [PERSON] [INFO] . У зв`язку з цим, наказом Служби у справах дітей Дубровицької міської ради від 07 листопада 2023 року №45, малолітню [PERSON] було взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та тимчасового влаштовано дитину до КЗ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" (а.с.13). Під час розгляду справи в суді про позбавлення [PERSON] батьківських прав з`ясовано, що батько дитини [PERSON] перебуває в ЗСУ (а.с.14). Після позбавлення матері дитини батьківських прав службою у справах дітей було надіслано клопотання до військової частини, про звільнення [PERSON] з військової служби як такого, що самостійно виховує дитину до 18 років (а.с.15). Однак згідно інформації військової частини вбачається, що [PERSON] з 29 серпня 2023 року облікований як такий, що самовільно залишив розташування військової частини (а.с.16) Беручи до уваги викладене, службою у справах дітей було надіслано [PERSON] повідомлення за місцем його реєстрації про те, що він зобов`язаний забрати дитину з державного закладу, тому має право звернутися до служби у справах дітей з питанням щодо повернення йому на виховання дочки [PERSON] (а.с.17). Згідно інформації КЗ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" від 06 лютого 2024 року №01-06/48, від 08 квітня 2024 року №01-06/106 та від 09 серпня 2024 року №10-06/229 вбачається, що за час перебування малолітньої [PERSON] в закладі, з 14 липня 2023 року і по даний час, батько дитини [PERSON] жодного разу не відвідував дитину та навіть в телефонному режимі не цікавився її життям, здоров`ям, навчанням та із заявами про повернення дитини із закладу не звертався. Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його дитини [PERSON] вбачається, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року позбавлено [PERSON] [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої дитини - дочки [PERSON] [INFO] . Малолітня [PERSON] була влаштована в КЗ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації" Рівненської обласної ради, де дитина перебуває по цей час. За час перебування дитини у закладі, батько дитини [PERSON] жодного разу не відвідував дитину та навіть в телефонному режимі не цікавився її життям, здоров`ям, навчанням та із заявами про повернення дитини із закладу не звертався. Тому, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] (а.с.26-28). Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач [PERSON] , який є батьком малолітньої [PERSON] , тривалий час не приділяє жодної уваги вихованню дитини. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини мала місце протягом довгого періоду часу. Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 2 статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, внаслідок чого не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, чим позбавляє її можливості нормально самоусвідомлюватись. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому його слід позбавити батьківських прав щодо дочки [PERSON] . Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved