Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

позивач ПП «Аптека Аронія» звернулося до суду через свого представника адвоката Ломовцева В.О. із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики на загальну суму 50\~794,31 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 12 листопада 2020 року між позивачем та відповідачкою було укладено Договір про надання безпроцентної позики за №10, згідно якого відповідачка отримала у позивача грошові кошти в розмірі 58\~000 грн., які зобов`язалася повернути до 30.11.2021 року. Однак, своїх зобов`язань за вищевказаним договором позики відповідачка у повному обсязі не виконала, повернувши позивачу за період із березня по липень 2021 рочу борг частково в розмірі 38464,00 грн., а із серпня 2021 року відповідачка не здійснила на користь позивача жодного платежу. Відтак, станом на 05.03.2024 року відповідачка має прострочену перед позивачем заборгованість у розмірі 19 536,00 грн., а отриману від позивача вимогу №01 від 13.06.2023 року відповідчка проігнорувала. Оскільки відповідачка добровільно не повернула отримані у позивача грошові кошти, а тому позивач просить стягнути в судовому порядку із відповідачки заборгованість на загальну суму в розмірі 50\~794,31 грн., з яких сума основного боргу (залишок позики) 19536,00 грн., проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ в сумі 17356,36 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 6715,13 грн.; три проценти річних у сумі 1326,02 грн. за увесь період прострочки повернення боргу (позики) за період прострочки (01.12.2021 05.03.2024), а також 5860,80 грн. штрафу (30% від простроченої заборгованості). Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 12.03.2024 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки, яка не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання від 29.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено вищевказану справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача адвокат Ломовцев В.О. в судове засідання не з`явився, надіславши письмову заяву від 21.06.2024, в якій заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, а проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомляла, а відзиву на позовну заяву не подала, що в силу вимог ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Ураховуючи згоду представника позивача, який у поданій до суду заяві від 21.06.2024 не заперечив проти заочного розгляду справи, зважаючи на повторну неявку в судове засідання відповідачки, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Частинами п`ятою, сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12 листопада 2020 року між позивачем ПП «Аптека Аронія» та відповідачкою [PERSON] укладено Договір про надання безпроцентної позики за №10, згідно якого відповідачка отримала у позивача грошові кошти в розмірі 58\~000 грн., які зобов`язалася повертати щомісячно окремими платежами, починаючи з грудня 2020 року до 30.11.2021 року включно, про що вбачається із п. 2, п. 3, п. 4 цього Договору та підтверджується двома видатковими касовими ордерами (від 29.12.2020 на суму 50000,00 грн. та від 30.12.2020 на суму 8000,00 грн.). Відтак із наведеного убачається, що строк виконання зобов`язань за вказаним договором позики сплив 30 листопада 2021 року. За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 1046\~ЦК України\~визначено,\~що за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, взятих на себе цивільно-правових зобов`язань за договором позики відповідачка [PERSON] у повному обсязі не виконала, спірною сумою на даний час безпідставно користується, оскільки строк повернення позики сплив 30.11.2021, будь-яких доказів про повернення суми позики у повному та належному розмірі до суду відповідачкою не надано. Оскільки, за договором позики відповідачка отримала у борг грошові кошти у розмірі 58\~000,00 грн., які позивачу повернула частково в розмірі 38464,00 грн., а відтак станом на 05.03.2024 року відповідачка має прострочену перед позивачем заборгованість у розмірі 19 536,00 грн. (залишок несплаченої позики), а тому до задоволення підлягає вказана сума заборгованості. Крім того, відповідно до\~частини першої\~статті 1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. Так, згідно п. 1 Договору про надання безпроцентної позики №10 від 12.11.2020 вбачається, що відповідачка позичила у позивача у якості позики 58\~000 грн. на строк до 30.11.2021 року без визначення розміру процентів, а тому в силу приписів частини першої\~статті 1048\~ЦК України розмір процентів слід визначати на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, в силу приписів частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається із наданого представником позивача Детального розрахунку заборгованості від 05.03.2024, що за увесь період прострочки повернення боргу (позики) за увесь період прострочки, починаючи з 01 грудня 2021 року по 05 березня 2024 року, - проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ становлять суму 17356,36 грн., інфляційні втрати у розмірі 6715,13 грн., три проценти річних у сумі 1326,02 грн., що є обгрунтованим і підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення із відповідачки на користь позивача 5860,80 грн. штрафу, передбаченого п. 13 цього Договору, що передбачений у розмірі 30% від простроченої суми заборгованості. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ПП «Аптека Аронія» є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором про надання безпроцентної позики №10 від 12.11.2020 року на загальну суму 50\~794,31 грн., з яких сума основного боргу (залишок позики) 19536,00 грн.; проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ в сумі 17356,36 грн.; інфляційні втрати у розмірі 6715,13 грн.; три проценти річних у сумі 1326,02 грн. штраф у розмірі 5860,80 грн. Окрім того, у відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому враховуючи повне задоволення цього позову, такий збір слід стягнути із відповідачки на користь позивача. Ураховуючи викладене, та

Outcome: approved