Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (далі - ПрАТ «СК «УНІКА») - адвокат Афанасьєв С.В. звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.07.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №370005/4600/0001185, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортним засобом «Mazda 3», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 20.01.2021 о 16:10 год. в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі трьох автомобілів: автомобіля «Suzuki SX4», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «Mazda», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Honda Accord», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/4215/21 від 10.03.2021 встановлено, що [PERSON] о 16 год. 10 хв. 20.01.2021, керуючи автомобілем «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. С.Прахових 52, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції, не впоралася з керуванням та допустила зіткнення з транспортним засобом «Mazda» д.н.з. [NUMBER] , який по інерції здійснив зіткнення з тз «Honda» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до їх механічних пошкоджень. Вказаними діями [PERSON] порушила п.п. 12.1, 13.1, тобто вчинила адміністративний проступок передбачений ст. 124 КУпАП. [PERSON] визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00грн. Постанова не була оскаржена та набрала законної сили 23.03.2021. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень, у зв`язку з чим страхувальник зазнав матеріального збитку. 21.01.2021 потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до страховика ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою №00399667 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №370005/4600/0001185. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Mazda3», державний реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «СК «Уніка» було проведено огляд транспортного засобу, про що 21.01.2021 складено акт №00399667 огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та замовлено проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу у суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (вих.№11648 від 03.02.2021), вартість відновлювального ремонту «Mazda 3», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 145850,62 грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,40, а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Mazda 3», державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 01.02.2021 дорівнює 103247,62 грн. Відповідно Рахунку фізичної особи-підприємця [PERSON] №00021 від 25.01.2021, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 130177,64грн. Як вбачається зі страхового акту №00399667 від 23.02.2021, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 130177,64 грн., шляхом часткового безготівкового перерахування коштів на рахунок фізичної особи-підприємця [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 203375 від 24.02.2021 та частково, в розмірі 6126,00 грн. шляхом утримання в рахунок несплачених страхових платежів, що підтверджується Бухгалтерською довідкою ПрАТ «СК «Уніка» №021189 за 24.02.2021. Відповідно до Рахунку фізичної особи-підприємця [PERSON] №00072 від 30.03.2021, додатково, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 1412,70грн. Як вбачається зі страхового акту №00399667 (доплата) від 15.04.2021, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 1412,70 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок фізичної особи-підприємця [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №214714 від 16.04.2021. Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Уніка» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору страхування. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Suzuki SX4», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким в момент ДТП керувала [PERSON] , була забезпечена полісом ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія» № [NUMBER] , з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну 130000,00грн., франшиза - 1300,00грн. відповідно до інформації з бази Моторного (транспортного) страхового бюро України. Отже, оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є страхова компанія винуватця ДТП - ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія», то позивач 11.03.2021 звернувся до нього з заявою №29550 на виплату страхового відшкодування. 28.08.2021 відповідно платіжного доручення №17892 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувало страхове відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Уніка» в розмірі 101 947,62 грн., а саме у розмірі вартості матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Mazda 3», державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на 01.02.2021 відповідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, який склав 103247,62 грн. за мінусом франшизи за полісом ОСЦПВВНТЗ (103247,62-1300,00 = 101947,62 грн.). Таким чином, ураховуючи, що загальна вартість відновлювального ремонту «Mazda 3», державний реєстраційний номер [NUMBER] - 131590,34 грн.; франшиза за Договором п.9 - 0,00 грн.; сума виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» - 131590,34 грн; сума відшкодована ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія» 101947,62 грн. сума, що підлягає відшкодуванню безпосередньо відповідачем -29642,72 грн. Отже, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» в порядку суброгації в розмірі 29642,72 грн., які позивач просить стягнути з [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. 10.04.2024 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Дьяконової О.М. надійшов відзив, у якому, серед іншого, зазначається, що у Звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (вих. №11648 від 03.02.2021) відсутня інформація, які саме складові та на підставі яких досліджень оцінювач, який не є експертом, дійшов висновку про відновлення складових частин ремонтом, що ставить під розумний сумнів цей висновок. Страховик, яким є позивач, у порядку прямого врегулювання, здійснив страхове відшкодування на суму , яку визначив всупереч установленого порядку самостійно, без урахування вимог ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також Методики оцінки колісних транспортних засобів, за якою, з урахуванням того, що автомобіль «Маzda 3», д.н.з. [NUMBER] , 2016 року випуску, значення коефіцієнта фізичного зносу мало б бути прийнято таким, що дорівнює нулю, адже на момент ДТП строк експлуатації цього автомобіля не перевищував семи років. У страховому акті №00399667 від 23.02.2021 процент фізичного зносу вказується, що базовий знос ТЗ за відповідний рік експлуатації ТЗ та базовий знос ТЗ за попередні роки експлуатації ТЗ дорівнює 0%. Аналогічні відомості містяться в Страховому акті №00399667 (доплата) від 15.04.2021. Крім того, у рахунках №00021 від 25.01.2021 та №00072 від 30.03.2021, виданих ФОП [PERSON] вартість деталей, які підлягають заміні, визначена без урахування їх зносу. За звітом розмір матеріального збитку, завданого власниці автомобіля [PERSON] складає 103247,62 грн. Разом з тим, розмір страхового відшкодування визначається не як розмір матеріального збитку, а як сума відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Позивач не є потерпілим, а є особою, до якої перейшло право зворотної вимоги в порядку суброгації, проте така особа не може вимагати більшого, ніж сам потерпілий, від особи, винної у вчиненні шкоди. Також, у додатках до позовної заяви відсутні докази неможливості проведення ремонту без заміни пошкоджених деталей на нові, а також доказів того, що деталі, які підлягали заміні, зняті з виробництва. Позовна заява не містить пояснень про те, де знаходяться замінені деталі, стан замінених деталей та їх залишкову вартість. Крім того, відповідно до акту огляду транспортного засобу №00399667 (дефектна відомість) від 01.02.2021, огляд транспортного засобу «Mazda 3», д.р.н. [NUMBER] був проведений оцінювачем [PERSON] лише за участю [PERSON] , при цьому відміток про повідомлення відповідача про проведення огляду вказаний акт не міститься. Сторона відповідача зазначає, що надана до суду калькуляція №00399667 від 03.02.2021 з вказаними в ній вихідними даними, які базуються на недостовірних відомостях, не відповідає дійсності, і вказаний розмір шкоди (вартість деталей та ремонту) є значно завищені. Проведений розрахунок, викладений у Звіті, містить хибні відомості, на основі яких зроблено розрахунки, а відтак і розмір завданої шкоди не відповідає дійсності. Між іншим, позивач погодився з виплатою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у розмірі 101 947,62 грн., хоча не був позбавлений права звернутися з проханням надати розрахунок розміру страхового відшкодування та документи, які підтверджують належність саме такого розміру. Також відповідачка не погоджується із розміром відшкодування на користь позивача з огляду на те, що на відшкодування прямої дійсної шкоди, заподіяної відповідачкою, внаслідок ДТП позивачем було зараховано лише 125464,34 грн., а 6126,00 грн. були витрачені на виконання умов договору страхування, укладеному між позивачем та [PERSON] , до якого відповідач не має будь-якого відношення, а отже і не виникає обов`язку сплачувати таку суму позивачу відповідно до ст.ст.22, 993, 1194 ЦК України. Таким чином, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 125 464,34 грн. Інших доказів, які б свідчили про причини не виплати ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позивачу всієї суми сплаченого страхового відшкодування матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, ліміт відповідальності ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за укладеним з [PERSON] договором-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АР №8231630 у розмірі 130 000,00 грн. (франшиза -1300,00 грн.) покриває фактичний розмір заподіяної шкоди транспортному засобу, визначений відповідно до реальної вартості заявлених позивачем збитків на оплату виконаних ремонтних робіт у розмірі 125464,34 грн., Таким чином, відповідальність за шкоду, завдану в результаті ДТП має нести саме ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в межах ліміту, встановленого полісом №АР8231630. 18.04.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, з долученими до нього документами. 25.04.2024 представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, з долученими до них документами. 27.06.2024 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу Звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] (вих. №11648 від 03ю02.2021) про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mazda 3» д.р.н. [NUMBER] , копія якого була долучена до позовної заяви та міститься в матеріалах справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлявся. При цьому, 29.07.2024 через систему «Електронний суд» подав до суду заяву ,в якій просив провести судове засідання без участі представника позивача за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляд справи повідомлялася. При цьому, у судовому засіданні 17.06.2024 представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є позивач [PERSON] . 29.07.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №370005/4600/0001185, зі строком дії договору з 30.07.2020 по 29.07.2021, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки «Mazda 3», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням. Таким чином, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 20.01.2021 о 16 год. 10 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. С.Прахових 52, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції, не впоралася з керуванням та допустила зіткнення з транспортним засобом «Mazda» д.н.з. [NUMBER] , який по інерції здійснив зіткнення з тз «Honda» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до їх механічних пошкоджень. Вказаними діями [PERSON] порушила п.п. 12.1, 13.1, тобто вчинила адміністративний проступок передбачений ст. 124 КУпАП. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2021 [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 23.03.2021. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана вище постанова суду має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно винуватості [PERSON] у вказаному ДТП, відповідно до зазначених вище норм, не підлягають повторному доведенню. 21.01.2021 [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою №00399667 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №370005/4600/0001185. Цього ж числа, 21.01.2021 складено акт огляду транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка може бути здійснена як суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», так і на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт. Тобто, достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу, є акт виконаних робіт або рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини транспортного засобу; платіжне доручення, рахунок або товарний чек на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17; від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 11648 від 03.02.2021, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА», вартість відновлювального ремонту КТЗ «Mazda 3», д.р.н. [NUMBER] , на дату оцінки становить 145 850,62 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ, на дату оцінки становить 103247,62 грн. Слід зазначити, що вищезазначений Звіт, виконаний суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів, що підтверджується кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача Фонду державного майна України МФ №5837 від 05.04.2008, свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів Фонду Державного майна України від 15.09.2014 №821, сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності №652/19, виданим Фондом Державного майна України. Водночас, відповідно до рахунку №0021 від 25.01.2021 та рахунку №0072 від 30.03.2021, наряду-замовлення №АС001485 від 31.03.2024, складеними Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda 3», д.р.н. [NUMBER] , склала 131 590,34 (130 177,64 грн + 1412,70 грн.). Згідно з страховим актом №00399667 від 23.02.2021 позивачем визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 130 177,64 грн. Згідно з платіжним дорученням від 24.02.2021 №203375 ПрАТ «СК «УНІКА» перерахувало ФОП [PERSON] 124051,64 грн. Відповідно до бухгалтерської довідки від 24.02.2021 та страхового акту, сума в розмірі 6126,00 грн. була утримана ПрАТ «СК «УНІКА» у рахунок несплаченої частини страхового платежу з суми страхового відшкодування (зарахування зустрічних однорідних вимог). Суд звертає увагу, що утримання позивачем суми обов`язкового страхового платежу, який йому має сплатити страхувальник, з суми призначеного до виплати страхувальнику страхового відшкодування є фактично взаємозаліком однорідних грошових вимог між сторонами та не спричиняє зменшення визначеної страховиком суми страхового відшкодування. Крім того, відповідно до страхового акта №00399667 (доплата) від 15.04.2021, позивачем визначено суму страхового відшкодування в розмірі 1412,70 грн. Згідно з платіжним дорученням від 16.04.2021 №214714 ПрАТ «СК «УНІКА» перерахувало ФОП [PERSON] 1412,70 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «SUZUKI SX4», номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», згідно з полісом №АР/8231630 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн., франшиза - 1300,00 грн. 11.03.2021 ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зі заявою №29550 про здійснення відшкодування шкоди на загальну суму 130 177,64 грн. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувала на рахунок ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування на суму 101 947,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17892 від 28.08.2021. Розмір відшкодування дорівнює вартості матеріального збитку, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №11648 від 03.02.2021, за мінусом франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 8231630. 25.08.2023 позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено досудову вимогу №29550 про відшкодування завданих збитків у розмірі 29642,72 грн., яка була залишена без відповіді та задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування) (пункт 2 частини першої статті 980 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі сплати страхового відшкодування. Зокрема, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18). Згідно зі ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України (у редакції, чинній, на момент виникнення спірних правовідносин) особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою (пункт 4 частини першої статті 512 ЦК України). За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України № 85/96-ВР «Про страхування» (чинного, на момент виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У разі наявності юридичних фактів передбачених статтею 993 ЦК України відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу (пункт 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика)). Відповідно до пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). У постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі № 6-2969цс16 зроблено такий висновок: «відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У п. 71, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено, що «відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зазначено: «відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ПрАТ «СК «АХА Страхування», апеляційний суд виходив з того, що ПрАТ «СК «Уніка» не мало правових підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу 0,44 при визначенні страхового відшкодування, який був урахований позивачем при визначенні розміру страхового відшкодування для виплати потерпілому, яке, крім іншого, не перевищувало розмір ліміту страхового відшкодування згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 березня 2012 року № АВ/2837849, що виключає відповідальність [PERSON]. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Установивши, що виплачений позивачеві ПрАТ «СК «Уніка» розмір страхового відшкодування 26 984,94 грн, не покривав реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER] , що становить 36 866,48 грн, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про те, що різниця невідшкодованої позивачу суми збитків у розмірі 9 881,54 грн підлягає стягненню з винної особи». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20) зазначено: «відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22)». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 727/182/21 (провадження № 61-11749св21)). У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20) зроблено висновок, що «відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) зазначено, що «якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, апеляційний суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20) зазначено: «різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком -франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Тому саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тому суд першої інстанції установивши, що розмір шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, зробив правильний висновок, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою». У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 січня 2018 року у справі № 910/12500/17). Суд враховує, що ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», яке є страховиком потерпілої особи, виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 370005/4600/0001185 від 29.07.2020 відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих [PERSON] збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] щодо автомобіля «SUZUKI SX-4», номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №8231630, то на підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодувало ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» суму збитку з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу та за мінусом франшизи в розмірі 101 947,62 грн. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № 8231630 складає 29642,72 грн (131590,34 грн. - 101947,62 грн). Суд зазначає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має сплатити страховик як страхове відшкодування. Оскільки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року по справі № 686/17155/15). Оскільки коефіцієнт зносу авто, не виплачується відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за страховим полісом. Відшкодування розміру коефіцієнта зносу замінених складових покладається на винну особу. Також суд зазначає, що розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц. З урахування того, що виплачене ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 101947,62 грн., не покриває реальної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Mazda 3», номерний знак [NUMBER] , що становить 131590,34 грн, то різниця невідшкодованої суми збитків у розмірі 29642,72 грн. підлягає стягненню з винної особи [PERSON] . Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що огляд пошкодженого колісного транспортного засобу «Mazda 3», номерний знак [NUMBER] , проводився без участі [PERSON] , оскільки представник відповідача не навів об`єктивного підтвердження того, що відсутність відповідача під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності вищевказаних розрахунків завданої шкоди. Крім того, законодавством не встановлено обов`язкової участі особи, винної у ДТП, у проведені експертом (суб`єктом оціночної діяльності) огляду пошкодженого колісного транспортного засобу. Так, відповідно до п. 5.2 Розділу V «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату, у разі такої потреби. Тобто, вказана норма не містить імперативного припису щодо обов`язкової участі у проведенні огляд пошкодженого КТЗ особи-винуватця ДТП, а присутність заінтересованих осіб забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 643/10751/16-ц від 23.11.2020 року. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто, позивач, звертаючись до суду, повинен довести належними доказами наявність порушення його прав та законних інтересів. Частина другастатті 129 Конституції Українивизначає основні засади судочинства, однією з якихз гідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду ґрунтується на досліджених судом наявних у справі доказах. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, судом відзначається, що принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). Будь-яких доказів того, що розрахунок страхового відшкодування здійснено з порушеннями, представником відповідача не надано як і не надано доказів, що ремонтні роботи не відповідають характеру ушкоджень, які встановлено представником страховика і які зазначені у акті огляду транспортного засобу, що є доказом наявності певних пошкоджень у автомобіля потерпілого. Відповідач [PERSON] , всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на спростування вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Mazda 3», номерний знак [NUMBER] . При цьому, клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для спростування вищенаведеного під час судового розгляду стороною відповідача не заявлялося. З огляду на викладене вище, судом не приймаються до уваги за їх недоведеністю належними доказами доводи представника відповідача щодо невідповідностей витрат по ремонту транспортного засобу «Mazda 3», номерний знак [NUMBER] . Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 29642,72 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved