Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

16.07.2024 адвокат Рябченко К.П. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Первомайської міської ради Миколаївської області в якому просить визнати за плозивачкою право власності на земельну ділянку площею 0,0795 га, яка розташована по [ADDRESS] , (кадастровий номер 4810400000:02:057:0032) м.Первомайськ Миколаївської області, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно державного акту на право приватної власності на землю МК від 27.07.1993 року зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 120, виданого на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради № 189 від 20.07.1993 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] , стала власником житлового будинку з відповідними надвірними спорудами по [ADDRESS] . Право власності набуто на підставі Договору дарування № 2198 від 16.10.2000 року. Проте, позивач право власності на земельну ділянку площею 0,0795 га під будинком належним чином не оформила в зв`язку з тим, що земельна ділянка на момент укладання договору дарування дарувателю будинка не належала. Згідно Державного акту МК від 27.07.1993р та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5300587722024 від 08.07.2024 року земельна ділянка під житловим будинком та відповідними надвірними спорудами по [ADDRESS] належить третій особі, відомості про яку позивачу не відомі. В зв`язку з відсутністю інформації щодо фактичного місцезнаходження власника земельної ділянки та будь-яких контактів зв`язку, позивач не має можливості вирішити даний спір мирним шляхом та вимушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Позивач та її представник адвокат Рябченко К.П. в судове засідання не з`явились, але остання надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність відсутність позивача, позов підтримує і просить задовольнити. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, а позовні вимоги визнає і проти їх задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. [PERSON] є\~ власником житлового будинку з відповідними надвірними спорудами по [ADDRESS] . Право власності набуто на підставі Договору дарування №2198 від 16.10.2000 року (а.с.5.6). Позивач право власності на земельну ділянку площею 0,0795 га під будинком належним чином не оформила в зв`язку з тим, що земельна ділянка на момент укладання договору дарування дарувателю будинка не належала. Відповідно до ч.1ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в розмірах, встановлених договором. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухому речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. \~ \~ \~ \~У Постанові від 11.02.2015 року у справі № 6-2цс15 Верховний Суд України зробив висновок щодо застосування частини першої статті 120 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин 22 березня 2003 року, та зокрема зазначив, що аналіз змісту норм статей 120 та 125 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, які на ній розміщені. Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. При цьому передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладанні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. За загальним правилом, закріпленим у частині першій ст.120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. \~ \~ \~ \~Таким чином,\~позивач,\~ставши власником\~житлового будинку,\~однак належним\~чином не\~оформила земельну\~ділянку при\~оформлені будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Тому позивач опинилася в ситуації в якій не може повноцінно здійснювати право власності (гарантоване йому ст. 13 Конституції України) на належний їй будинок через пов`язаність між собою обох об`єктів нерухомості. Крім того, за таких обставин неможливою є і реєстрація права власності на земельну ділянку. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, та враховуючи що визнання позову викладено відповідачем у письмовій заяві у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, то суд знаходить позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню відповідно до вимог ст. ст. 120-125 Земельного Кодексу України, ст.ст. 377,626, 638, 657 ЦК України. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved