Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

21.08.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] , відповідно до якої заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті її батька, [PERSON] , громадянина України, [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] у місті Горлівка, Горлівського району, Донецької області, у віці 90 років. На час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , громадянина України, [INFO] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ), який видано так званим «Міським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР», про що 21 червня 2024 року складено запис акту про смерть № 805. Вона, [PERSON] , являється донькою померлого [PERSON] . Таким чином, для засвідчення факту смерті [PERSON] на території України та відкриття спадкової справи, приведення у відповідність всіх документів щодо права власності, тощо, необхідно встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Тож, станом на сьогодні у неї відсутні документи, які дозволяють зареєструвати смерть батька, згідно вимог національного законодавства та отримати свідоцтво про смерть, встановленого Україною зразка. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно їй для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України, відкриття спадкової справи тощо. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харковавід 21.08.2024 справу передано для розгляду судді О.М. Дяченко. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2024 відкрито провадження у справі. Заявниця [PERSON] , її представник адвокат Трегуб О.О. в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду заяви повідомлені у встановленому законом порядку. У поданій до суду заяві просили розглядати справу без їх присутності. Представник заінтересованої особи Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] у місті Горлівка, Горлівського району, Донецької області, помер [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними паспорта громадянина України [NUMBER] виданого Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 29.05.1998. Зазначений факт підтверджується даними, які містяться в свідоцтві про смерть, виданого 21.06.2024 міським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, серії ДНР № 386661. Суд зазначає, що родичами, в розумінні Цивільного процесуального кодексу є чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб (статті 20, 52 ЦПК України). Так, у ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Родинні відносини підтверджуються наступними документами: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.11.1962. Згідно з даними, які містяться у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 31.12.1991, 31 березня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис №1171. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] є донькою [PERSON] . На підтвердження факту смерті батька [PERSON] , заявниця [PERSON] надала копії документів: свідоцтво про смерть [PERSON] (серія ДНР № [NUMBER] ), виданого 21 червня 2024 року міським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР»; довідку про причину смерті [PERSON] до форми № 106/у № 1675 від 21.06.2024; паспорт [PERSON] ; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] ; фотографію з місця поховання [PERSON] , із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження та дати смерті. 24 лютого 2022 року Україна зазнала чергового акту збройної агресії з боку Російської Федерації. Відбулося широкомасштабне вторгнення в Україну збройних сил Росії, що триває і досі. Згідно з ч. 3, ч.4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до роз"яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (далі ВССУ) у листі «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016р. №990-V-III «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території»», при розгляді заяв, прийняття судом до уваги документів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на окупованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно частини 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та №935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними. Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду за результатами розгляду листа Віце-прем`єр-міністру України - Міністру з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України ід 07 квітня 2021 року № 22/4-1801-21 відповідно до ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою забезпечення апеляційних та місцевих судів методичною інформацією з питань правозастосування було надано роз`яснення щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, згідно з якими, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Звернуто увагу, що згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. В межах розгляду даної справи встановлено, що [INFO] у місті Горлівка, Горлівського району, Донецької області, помер [PERSON] , [INFO] . З огляду на зазначене, а також те, що вся територія Горлівського району, Донецької області є тимчасово окупованою починаючи з 07.04.2014 перебуває під тимчасовою окупацією РФ, свідоцтво про смерть, видане міським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, серії ДНР № 386661, відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсними і не створює правових наслідків, але підтверджує факт смерті на території, яка знаходиться в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувала в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), що позбавляє заявницю здійснити державну реєстрацію смерті батька - [PERSON] . Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. The Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, суд, як виняток, приймає до уваги надані заявником документи, а саме свідоцтво про смерть та оцінює їх в сукупності з копіями інших документів та приходить до обґрунтованого висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити та встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - місто Горлівка, Горлівський район, Донецької області, Україна, що надасть можливість заявниці отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved