Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей- орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про збільшення розміру аліментів, позбавлення батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його сина, [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , являються батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Оскільки [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, дані про батька у актовий запис про народження було внесено за заявою батька, [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00043096842 від 12.01.2024 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 1715/10163/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, із відповідача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі, 450,00 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист за № 1715/10163/12 було пред`явлено до виконання, заборгованість по аліментах станом на 01.01.2024 року становить - 7 845,27 грн. Рішенням Рівненського міського суду від 15 жовтня 2014 року у справі № 569/5689/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів, стягнуто із відповідача аліменти в розмірі 650,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. До примусового виконання дане рішення не пред`являлось, в добровільному порядку - не виконується. Фактично від самого народження сина, відповідач у справі з ними не проживає, зовсім не цікавиться його життям, матеріальним та духовним станом, не приділяє дитині ніякої батьківської уваги, не спілкується та не зустрічається із сином, повністю знехтувавши свої батьківські обов`язки. На даний час вихованням та утриманнями дитини вона займається самостійно, про що додатково свідчать відповідні довідки, долучені до матеріалів справи. Представник позивачки адвокат Штогрін В.С., яка діє згідно ордеру Серія ВК № 1119100 від 06.02.2024р., до початку судового засідання подала письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання викликався, проте не з`явився. Представник відповідача адвокат Власик В.Я., яка діє згідно ордеру Серія ВК № 1129423 від 13.05..2024р., до початку судового засідання подала заяву в якій позовні вимоги визнали в повному обсязі, зазначила, що відповідач [PERSON] не бажає займатись вихованням сина, оскільки виїхав на постійне місце проживання за кордон, аліменти на утримання сина позивачці сплатив. Розгляд справи провести у її відсутність та відсутність відповідача [PERSON] . Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Рівненської міської ради Мазанович Н.П. в судове засідання не з`явилася, згідно поданої 15.05.24 заяви просила розглядати справу без участі представника ООП.. Висновок ООП від 17.04.2024 № 08-01-465/24 підтримала в повному обсязі, просила прийняти рішення в інтересах дитини. Ухвалою суду від 16.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання з участю сторін. Ухвалою суду від 17.06.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2407, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції батьками дитини є : батько- [PERSON] , мати - [PERSON] . Також встановлено, що дані про батька у актовий запис про народження дитини [PERSON] було внесено за заявою батька, [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00043096842 від 12.01.2024 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 1715/10163/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, із відповідача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі, 450,00 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист за № 1715/10163/12 було пред`явлено до виконання, заборгованість по аліментах станом на 01.01.2024 року становить - 7 845,27 грн., що підтверджується оглянутим судом розрахунком заборгованості № 18306 від 18.01.2024. Рішенням Рівненського міського суду від 15 жовтня 2014 року у справі № 569/5689/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів, стягнуто із відповідача аліменти в розмірі 650,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. До примусового виконання дане рішення не пред`являлось, в добровільному порядку - не виконувалось. Згідно довідки № 03/01-02 від 16.01.2024 [PERSON] , [INFO] є учнем 6 класу Рівненського приватного ліцею ЮКІ . Дитину привозить та забирає тільки мама, батько [PERSON] успішністю дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує. З довідки КНП ЦПМСД Центральний, вбачається, що [PERSON] на прийом з`являється в супроводі мами [PERSON] , яка здійснює контроль за його лікуванням. Згідно з ч.1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-01-465/24 від 17.04.2024 р., визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ст.9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. Відповідно до вимог ст.164 Сімейного кодексу України, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав щодо малолітнього сина, оскільки маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, він свідомо ухиляється від їх виконання. У зв`язку з цим позбавлення батьківських прав відносно сина призведе до позитивного результату у його долі, забезпечить захист прав та інтересів. Таким чином, в суді достовірно знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачем [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню ним сина [PERSON] , відсутність інтересу до дитини, що встановлено з урахуванням сукупності зазначених вище факторів, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved