Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

Представник КП «Добро» Добропільської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачу надаються послуги з постачання теплової енергії в квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Власником квартири та споживачем послуг за вказаною адресою є [PERSON] . Відповідач вказаними послугами користувався, та від їх надання у встановленому законом порядку не відмовлявся, жодних претензій щодо якості або обсягу наданих послуг протягом опалювального періоду 2022-2024 років від відповідача на адресу позивача не надходило. Свої обов`язки щодо оплати наданих послуг не виконує, у зв`язку з чим, у останнього станом на 01.04.2024 року утворилась заборгованість за надані послуги за період з 22.01.2022 року по 01.04.2024 рік у розмірі 9435,76 грн. Добровільно погасити заборгованість відповідач не бажає, тому позивач просить задовольнити позов в повному обсязі та стягнути понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Повідомлення судом відповідача про розгляд справи здійснювалось шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача жодних заяв до суду не надходило, відзиву відповідачем подано не було. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , а також власником вказаної квартири, є [PERSON] , що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №143709358 від 01.11.2018 року (а.с.6). [PERSON] з 15.10.2008 року і по теперішній час зареєстрований за вищевказаною адресою, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою Білозерської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (а.с. 33). З довідки відповідача про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] ( [ADDRESS] ), вбачається, що станом на 01.04.2024 року заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 22.01.2022 року по 01.04.2024 рік становить 9435,76 грн (а.с.7). Вказаною довідкою також підтверджується, що споживачем частково оплачувались надані послуги з теплопостачання. На попередження позивача про добровільну сплату заборгованості за отриману теплову енергію відповідач не відреагував, тим самим відмовившись в добровільному порядку вирішити питання по погашенню заборгованості. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлявся від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі - суду надано не було. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За приписами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг: зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Частиною 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. За приписами ст.162 ЖК України, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, в редакції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, які втратили чинність з 01.05.2022 та діяли на час виникнення спірних правовідносин, плата за надання цих послуг повинна здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п.35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, (далі за текстом Правила № 830), розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Крім того, вказані відносини регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830(далі - Правила № 830). Згідно п. 18 Правил № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 35, п. 36 Правил № 830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Згідно із п.37 Правил № 830, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ході судового розгляду судом достовірно встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . За період часу з 22.01.2022 року по 01.04.2024 рік відповідач користувався послугами наданими позивачем з постачання теплової енергії, однак своєчасно не здійснював оплату за фактично спожиту теплову енергію, внаслідок чого утворилася заборгованість перед КП «Добро» Добропільської міської ради в розмірі 9435,76 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачем до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і не доведено фактів невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг. Таким чином, відповідачем було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved