Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на його утриманні, заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що з 17.07.2018 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В шлюбі у них є син [PERSON] , 2019 року народження. [PERSON] від першого шлюбу має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2011 року народження. Заявник зазначив, що він, його дружина та її діти проживають разом однією сім`єю. Діти перебувають на його утриманні. [PERSON] зазначив, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, серед яких жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Для підтвердження факту перебування дітей на утриманні може бути надано, зокрема, рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утримання військовозобов`язаного відповідно до положень ст. 315 ЦПК України. За таких підстав заявник просить встановити факт перебування неповнолітніх дітей на його утриманні. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 28 травня 2024 року справу передано за підсудністю на розгляд Горохівського районного суду Волинської області. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року справа прийнята до провадження, відкрито провадження та призначене судове засідання на 04 вересня 2024 року. У судовому засідання 04.09.2024 р. представник заявника [PERSON] заяву про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні заявника [PERSON] підтримала з підстав, зазначених у заяві, просила заяву задовольнити повністю. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Пояснила, що разом з чоловіком виховують трьох неповнолітніх дітей, в тому числі двох від її попереднього шлюбу, батько яких самоусунувся від виконання батьківських обов`язків: не платить аліменти, не спілкується з дітьми. Вона працює продавцем у магазині, сім`я проживає у квартирі, що належить їй на праві спільної власності з її батьками. Зацікавлена особа [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився в судове засідання. У поданій заяві від 12.08.2024 р. просив розглядати справу у його відсутність. Заяву підтримав повністю. У судове засідання 03.09.2024 р. представник заінтересованої особи [INFO] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника заявника та зацікавленої особи [PERSON] , суд дійшов висновку, що у заяві про встановлення факту перебування неповнолітніх осіб на утриманні слід відмовити з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 17 липня 2018 року зареєстрували шлюб, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , 2019 року народження. Указане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] ( [PERSON] ) також є матір`ю двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Батьком дітей є [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] . Згідно паспорта громадянина України заявник [PERSON] зареєстрований за адресою с. Мислині Луцького району Волинської області. Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 04.09.2018 р. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Актом від 23 травня 2024 року у складі комісії юрисконсульта КП «УЖК №1» [PERSON] та майстра дільниці [PERSON] заявник [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] із дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Подружжя проживає у батьківській квартирі дружини, спільно виховують доньку і сина дружини від першого шлюбу та спільного сина. Рідний батько участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Виховання та утримання усіх дітей здійснюють заявниця разом з чоловіком. Відповідно до рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14.02.2017 у справі № 165/49/17 з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з січня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Довідками Нововолинського ліцею № 7 від 24.05.2024 р. № 98,99 стверджується, що [PERSON] та [PERSON] навчаються у даному навчальному закладі. За час навчання дітей батько [PERSON] навчанням дітей не цікавився, батьківські збори не відвідував. Так, в обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , перебувають на його утриманні. Разом з тим на підтвердження таких обставин заявник належних та достатніх доказів суду не надав. Так, перебування особи на утриманні іншої особи означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги, що надається, а також наявність в особи, що таку допомогу надає, матеріальної можливості утримувати, окрім себе, ще й іншого члена сім`ї. Суд, зважаючи на вік неповнолітніх дітей, вважає цілком зрозумілим, що діти потребують сторонньої допомоги від дорослих членів своєї сім`ї для забезпечення належних умов для свого проживання та фізичного і духовного розвитку. Однак заявник не довів суду, що така допомога надається лише ним, а не матір`ю неповнолітніх дітей, на яку такий обов`язок покладений у силу вимог ст. 180 СК України. Зокрема, суду не надані докази того, що заявник працевлаштований та отримує дохід у розмірі, достатньому для забезпечення своїх особистих потреб, утримання трьох неповнолітніх дітей, в тому числі дітей від першого шлюбу його дружини. Заявник також не довів, що має у своїй власності нерухоме або цінне рухоме майно, що сплачує комунальні послуги за місцем свого спільного проживання з дружиною та дітьми, що оплачує витрати на придбання шкільного приладдя, одягу, взуття для дітей тощо. Як установлено судом, заявник разом з дружиною та дітьми проживають у квартирі його дружини [PERSON] , яка є співвласником нерухомого майна разом зі своїми батьками, дружина заявника працює продавцем, з чого слідує, що мати дітей також приймає участь в утриманні дітей, так як отримує заробітну плату та надаючи можливість проживання у належній їй квартирі. Суд критично ставиться до тверджень [PERSON] , який стверджує у поданій суду заяві факт утримання дітей заявником і не вважає такі доводи доказом самостійного та повного утримання дітей заявником. При цьому, зі змісту наявного в матеріалах справи судового рішення вбачається призначення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу дружини заявника з січня 2017 р. Суд зауважує, що факт відсутності участі батька або матері у вихованні дитини може бути підтверджений судом виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав. В судовому засіданні [PERSON] повідомила, що з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав до суду не зверталась. Такі обставини дають суду підстави критично оцінювати доводи заявника про можливість самостійного матеріального утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає, що факт спільного виховання заявником свої дитини та дітей від першого шлюбу його дружини без надання інших достатніх та належних доказів не підтверджує факт перебування цих дітей на утриманні заявника. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні військовозобов`язаного є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed