Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Дружківської міської ради в особі Дружківської міської військової адміністрації, згідно якого просив позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. За рішенням Дружківського міського суду від 17.10.2023р. їх шлюб було розірвано, а місце проживання дитини визнано з батьком. З відповідачем він не проживає разом з грудня 2021р. по теперішній час, остання проживає разом з іншим чоловіком, зловживає спиртними напоями, у вихованні доньки участі не приймає, матеріально не допомагає, байдуже відноситься до виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню своєї рідної дитини. Відповідач не бажає змінити свої відносини з донькою на краще, не спілкується із нею і бажання до цього не має, місцезнаходженням доньки не цікавиться, тобто, самоусунулась від виховання дитини. На підставі викладеного просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на наполягав на їх задоволенні, вказав, що зараз він проживає разом з донькою [PERSON] та цивільною дружиною за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у 2021 році покинула його разом із донькою та пішла з дому, дитині було 7 років. До школи донька пішла без матері. Відповідач до 2024 року не приходила, доки він не подав до суду цей позов. Допомогу відповідач не надає, з дитиною не бачиться. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, вказала, що з 2021 року не живе разом з позивачем, поїхала до матері без доньки, яка залишилась з батьком. Доньку з того часу не бачила, побачила вже після суду. Вказала, що дитині краще жити з батьком, вона забезпечити дитину не може, не працює, доходу не має, подарунки дитині не дарила. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на наданий до суду висновок Органу опіки та піклування Дружківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] . Заслухавши доводи учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 30.05.2013 року Виконавчим комітетом Олексієво-Дружківської селищної ради міста Дружківки Донецької області, актовий запис №19. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 17.10.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено з батьком - [PERSON] , [INFO] . Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту №20 від 17.03.2023 року, складеного інспектором Дружківської міської військової адміністрації Запєвайло В.В. проживає разом з донькою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з грудня 2021 року. Також разом з ними мешкають [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту обстеження умов проживання від 29.06.2023, проведеного спеціалістами служби у справах дітей Дружківської міської ради за адресою: [ADDRESS] проживають власник будинку - [PERSON] , її син [PERSON] , співмешканець [PERSON] та його донька [PERSON] , умови проживання задовільні, [PERSON] має окрему кімнату, обладнану місцем для навчання та відпочинку, забезпечена сезоннім одягом та взуттям, сучасними гаджетами для навчання, навчальним приладдям, засобами гігієни, тощо. [PERSON] та [PERSON] отримують дохід, мають можливість утримувати родину. Згідно характеристики з місця роботи позивача - ТОВ «Дружківський вогнетривкий завод» від 10.05.2024 року, [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до наданої Закладом загальної середньої освіти гімназія №2 характеристики від 13.05.2024 року, [PERSON] , [INFO] , характеризується позитивно. Батько дитини [PERSON] займається вихованням доньки, спілкується з класним керівником, проявляє інтерес до успіхів дитини, контролює виконання домашніх завдань, бере участь у житті дитини. Мати [PERSON] вихованням доньки не займається, на прохання класного керівника не відгукується, не цікавиться успіхами дитини, контакту зі школою не підтримує, батьківські збори не відвідує. Органом опіки та піклування Дружківської міської ради було розглянуто питання та вивченні документи про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , встановлено, зокрема, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за адресою реєстрації на теперішній час не проживає. Чоловік перебуває у цивільних відносинах з громадянкою [PERSON] , разом зі співмешканкою з грудня 2021 року мешкає у її будинку за адресою: [ADDRESS] . Пара виховує двох дітей: доньку позивача [PERSON] та сина [PERSON] від попередніх стосунків [PERSON] . За місцем свого проживання пара створила умови, які відповідають потребам дітей, що було встановлено в ході перевірки умов проживання [PERSON] спеціалістами служби у справах дітей Дружківської міської ради сумісно з інспектором ювенальної превенції міського відділення поліції, та підтверджено актом обстеження умов проживання від 18.06.2024. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за адресою реєстрації жінка не проживає, оскільки квартира знаходиться в антисанітарному стані, фактично непридатна для проживання. Відповідачка разом зі співмешканцем [PERSON] мешкає у його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Квартира потребує капітального ремонту, умови для проживання дитини відсутні. [PERSON] не працює, соціальну допомогу не отримує, жодного джерела прибутку не має. Співмешканець відповідачки також не працює. Пара виживає тільки за рахунок гуманітарної допомоги, яку отримує від місцевої влади та благодійних організацій. Зі слів [PERSON] , вона розуміє, що не може нічого запропонувати своїй донці, однак, жодних зусиль щоб змінити своє життя жінка не докладає. Факт зловживання алкогольними напоями відповідачка заперечує, при цьому її сусіди стверджують протилежне. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не заперечувала той факт, що пішла від чоловіка і добровільно залишила з ним доньку. Пояснити, чому не забрала дитину, коли вирішила припинити стосунки з позивачем, [PERSON] відповіді не надала. Було зрозуміло, що жінка щиро не розуміє ступеню своєї відповідальності перед дитиною. Комісія дішла висновку, що в даній ситуації має місце ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Виходячи із зазначеного, в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] . Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з висновку, орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її доньки [PERSON] . Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Положенням ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно доньки належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров`я та розвиток, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язана це робити та має таку можливість. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини та неналежне їх виконання, що не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин, суд вважає, що наявні правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача щодо позбавлення її батьківських прав, яка на теперішній час без поважних причин самоусунулася від виховання та утримання дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання займатися вихованням та утриманням доньки, свідомо самоухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, визнання відповідачем позовних вимог, оскільки остання ухиляється без поважних причин від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що проявляється у відсутності її піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачеві, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст.169 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved