Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

26\~червня 2024\~року до\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси надійшла\~позовна заява\~представника Приватного\~підприємства «Керуюча\~компанія «Коін»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості, у якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 32720,84 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . 01.10.2021 року між ПП «КК «Коін» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг №б/н, за умовами якого виконавець (управитель) зобов`язується надавати послуги для забезпечення належної експлуатації комплексу ЖК «PIERRE», що розташований за адресою: [ADDRESS] , а замовник (споживач) зобов`язується своєчасно оплачувати витрати, пов`язані з наданням таких послуг у строк та на умовах у відповідності до цього Договору. Крім того, між ПП «КК «Коін» та [PERSON] було укладено договір про відшкодування комунальних витрат б/н від 01.10.2021 року, яким регулюються правовідносини, пов`язані з відшкодуванням користувачем на користь управителя комунальних витрат по забезпеченню постачання електроенергії, холодної води та водовідведення, газу та витрат на технічне обслуговування газопроводу квартири [ADDRESS] . Порушуючи умови укладених з Приватним підприємством «КК «Коін» договору про надання послуг від 01.10.2021 року та договору про відшкодування комунальних витрат від 01.10.2021 року щодо оплати наданих послуг, [PERSON] має перед позивачем заборгованість за період з 01.05.2023 року по 30.04.2024 року, яка станом на 28.05.2024 року становить 32720,84 грн. Відповідач користувався наданими житлово-комунальними послугами, не висловлював претензій щодо їх якості та повноти, проте, в порушення умов вищевказаних договорів та вимог чинного законодавства України, свої зобов`язання щодо оплати за надані житлово-комунальні послуги не виконав, внаслідок чого і виникла заборгованість. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, згідно протоколу від 26 червня 2024 року, справа передана на розгляд судді Свяченій Ю.Б. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20 серпня 204 року від представника позивача адвоката Білозор О.О. до суду надійшли письмові пояснення цивільної справи за позовом Приватного підприємства «Керуюча компанія «Коін» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в яких детально зазначено з яких витрат складається сума заборгованості [PERSON] за період з 01.05.2023 року по 30.04.2024 року перед ПП «КК «Коін», а саме: заборгованість у розмірі 32720,84 грн, з яких електроенергія з/м складає 781,34 грн; безпека комплексу 9656,40 грн; послуги з управління 18029,69 грн; сервісні послуги 2283,84 грн; оренда землі 1642,80 грн; водозабезпечення з/м 56,77 грн; додаткові послуги 270 грн. 21 серпня 2024 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому зазначено, що відповідач не згоден з заявленими вимогами у повному обсязі, вважає їх незаконними, не доведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів, що ним надаються послуги з управління багатоквартирним будинком в повному обсязі, а також доказів щомісячних обсягів виконаних робіт, а також щомісячних оплат виконаних робіт позивачем не надано. У судове засідання, призначене на 12 серпня 2024 року з`явилася представник позивача, інші учасники не з`явилися. Сторонам надсилалися судові повістки та розміщено оголошення на сайті суду. Згідно довідки про доставку електронного листа судова повістка по цивільній справі № 522/10238/24 позивачу на його електронну адресу отримана ним вчасно. Судовий розгляд перенесено у зв`язку з неявкою відповідача на 04 вересня 2024 року. У судове засідання, призначене на 04 вересня 2024 року сторони не з`явилися. Від представника позивача 03.09.2024 року до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник в судові засіданні не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Судом справа розглянута за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Згідно до п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ПП «КК «КОІН» здійснює управління житловим комплексом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом приймання-передачі житлового багатоквартирного будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури від 07.09.2021 року, підписаного між ТОВ «АПК МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОРПОРАЦІІЯ НОВЕ ЖИТЛО» з однієї сторони та ПП «КК «КОІН». [PERSON] є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №381781353 від 06.06.2024 року. Тобто, ПП «КК «КОІН» надає послуги з управління будинку де, зокрема, розташоване майно [PERSON] . 01 жовтня 2021 року між ПП «КК «КОІН» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг, за яким виконавець зобов`язався надавати послуги, передбачені п.1.2. Договору для забезпечення належної експлуатації житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] , а замовник зобов`язався своєчасно сплачувати витрати, пов`язані із наданням таких послуг. 01 жовтня 2021 року між ПП «КК «КОІН» та [PERSON] було укладено договір про відшкодування комунальних витрат, яким було врегульовано правовідносини, пов`язані з відшкодуванням [PERSON] витрат управителя по забезпеченню постачання електроенергії, холодного та гарячого водовідведення, газу, технічне обслуговування газопроводу у приміщенні [ADDRESS] . Також, задля належного надання послуг з управління багатоквартирним будинком, ПП «КК «КОІН» уклало з ТОВ «ФАЄРОН 2002» договір про виконання послуг протипожежного призначення від 01.01.2022 року, договори щодо ремонтних робіт та технічного обслуговування від 18.01.2022 року та 18.02.2023 року з ФОП [PERSON] 18 липня 2022 року КК «КОІН» звернулося до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» із заявою приєднанням, до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії за адресою: [ADDRESS] . 10 листопада 2022 року між КК «КОІН» та ТОВ «ІНФОКС» було укладено типовий договір з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення №10921, відповідно до якого виконавець зобов`язався надавати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язався сплачувати належним чином надані послуги. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. У постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі № 761/43664/18 вказано, що частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками до говірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. У ч. 1 ст. 10 Закону вказано, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). На підставі наданих суду доказів, було встановлено, що ПП «КК «КОІН» надає послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] де, зокрема, розташовано майно [PERSON] , тоді як останній належним чином не виконує свої обов`язки, які є похідними від належних їй, як абсолютному володарю майна, правомочностей володіння, користування та розпорядження майном, не вносячи плати за спожиті житлово-комунальні послуги. Доказів зворотного суду не було надано. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальний розмір заборгованості [PERSON] за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2023 року по 30.04.2024 року становить 32720,84 гривень. Суд погоджується із зазначеним розрахунком, та враховуючи вище зазначене доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості у повному обсязі. Щодо судового збору суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить здійснити розподіл судових витрат. Згідно платіжної інструкції №1376 від 18.06.2024 року, ПП «КК «КОІН» сплатило в якості судового збору грошову суму у розмірі 3028,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. 05 червня 2024 року між АО «Правова корпорація» та ПП «КК «КОІН» було укладено договір про надання правової допомоги №05-06/24/2-48, за яким клієнт доручив, а АО «Правова корпорація» прийняло на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором. Згідно п.2.1. Договору, для надання правової допомоги клієнту, АО «Правова корпорація» було уповноважено адвоката Білозор Олесю Олександрівну та/або адвоката Барда Катерину Олександрівну. У п.4.1.1. договору вказано, що за послуги, що надаються клієнту, останній сплачує гонорар у фіксованому розмірі за представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції у розмірі 15000,00 гривень. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved