Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивачка просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 20.01.1990 у Палаці одруження «Орджонікідзевський», актовий запис № 42; встановити факт її проживання окремо від відповідача, починаючи з лютого 2008 й до теперішнього часу, у зв`язку з фактичним припиненням між ними шлюбних відносин. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.01.1990. З лютого 2008 року вони з відповідачем припинили сумісне проживання та шлюбні відносини у зв`язку з їх фактичним припиненням та різними поглядами на шлюб та сім`ю. У зв`язку з чим вона переїхала проживати до своєї квартири за адресою: [ADDRESS] , яку 06.02.2022 їй подарував її батько [PERSON] , де проживає до теперішнього часу. Зазначає, що з лютого 2008 року вона з відповідачем сумісно не проживає, вони фактично припинили сімейні відносини, не пов`язані спільним побутом, збереження шлюбу є неможливим. Крім того, зазначає, що після фактичного припинення сімейних відносин, вона працювала, отримувала власний дохід, за рахунок якого для облаштування побуту придбавала меблі, побутові пристрої та інше майно. Цей дохід, і придбане майно вважає своєю власністю, оскільки відповідач проживав окремо. Зазначає, що в подальшому має намір розділити з відповідачем спільне майно, але для цього необхідно встановити факт їх окремого проживання у період з лютого 2008 року. 19.06.2024 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А. Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.06.2024\~позовну заяву\~прийнято до розгляду та відкрито\~ провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду заяву, яка засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Онищенко С.В., в якій просить судове засідання проводити за своєї відсутності, позовні вимоги визнає, та підтверджує факти та обставини, викладені у позові. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Сторони уклали шлюб \~20.01.1990, який був зареєстрований у Палаці одруження «Орджонікідзевський», актовий запис № 42 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 20.01.1990). Сторони на примирення не згодні. Причинами розпаду сім`ї стали: фактичне припинення шлюбних відносин та різні погляди на шлюб та сім`ю. Згідно з\~ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4 статті 56 СК України\~встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~111, ч. 1 ст.\~112 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, та те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, підлягають задоволенню, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, а значить збереження сім`ї на підставі наведених вище норм права є неможливим, а строк на примирення сторони не просять. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення сторін проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про встановлення факту проживання позивача окремо від відповідача, починаючи з лютого 2008 й до теперішнього часу, у зв`язку з фактичним припиненням між ними шлюбних відносин, суд зазначає наступне. Так, позивачка просить встановити факт окремого проживання з відповідачем у період з лютого 2008 року, посилаючись у позовній заяві на приписи ст.. 60 СК України, щодо спільного майна подружжя, при цьому не заявляючи вимог щодо його поділу, а лише зазначаючи, що має намір розділити з відповідачем спільне майно. Згідно ч. 6\~ст. 57 СК України\~суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Це пов`язано з тим, що для сімейних відносин важливе значення має не лише реєстрація шлюбу, а й дійсні відносини чоловіка та дружини. Якщо цього немає і чоловік та дружина фактично не складають однієї сім`ї, то на такі відносини не може поширюватися режим спільності майна подружжя. У разі спору заінтересована особа повинна довести в суді факт окремого проживання подружжя в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу. Не зважаючи на те, що ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~не передбачає встановлення факту, що має юридичне значення, окремого проживання подружжя в зв`язку із припиненням шлюбних відносин, відповідно до ч. 2 вказаної статті в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Разом з цим, в позовній заяві взагалі не наведені обставини (факти) окремого проживання подружжя, а лише зазначено про системне зловживання відповідачем алкогольними напоями та зневажливе ставлення до індивідуальності позивача. Оскільки від встановлення факту окремого проживання подружжя в зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин залежить виникнення в кожного з подружжя право особистої чи спільної сумісної власності на майно, набуте за час окремого проживання подружжя, то встановлення такого факту має юридичне значення. При цьому, в даному випадку, встановлення факту окремого проживання позивачки та відповідача, може вирішуватись в позовному провадженні через одночасне пред`явлення вимог майнового характеру. Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.82 ЦПК України,обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на вище викладене, враховуючи, те що позов не містить вимог майнового характеру, зокрема, щодо поділу майна подружжя, суд вважає за необхідним в цій частині позовних вимог відмовити, роз`яснивши, що позивачка не позбавлена права звернутись до суду з відповідними вимогами про встановлення факту окремого проживання подружжя в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, пред`явивши їх одночасно з вимогами про поділ майна подружжя. Згідно ч.5\~ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ч.3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір щодо вимог в цій частині компенсується за рахунок позивача. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial