Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок. Позивач посилається на те, що більше 20 років, тобто з 2004 року до цього часу позивачі постійно проживають в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , сплачують комунальні послуги та земельний податок. Вказаний будинок був побудований у 1976 році, однак пустував, будь які відомості про його власника невідомі. 05 липня 2021 року позивачами було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0.25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою. Оскільки позивачі постійно з 2004 року проживають і продовжують відкрито, безперервно володіти домоволодінням більше ніж десять років, вважають, що мають право на набуття права власності на це майно за рішенням суду. Тому прохають визнати за ними право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви в яких прохали розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Житловий будинок\~по [ADDRESS] був\~побудований у\~1976\~році,\~що підтверджується\~записами у\~технічному паспорті\~(а.\~с.\~9-13). Згідно Акту № 59 обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.07.2024 року встановлено, що за адресою:\~ [ADDRESS] з 2004 року проживають [PERSON] та [PERSON] (а. с. 14). 05 липня 2021 року позивачами зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0.25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). Відповідно до ст.\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст.\~344\~ЦК\~України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як зазначено в п. п. 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю,\~має\~право\~звернутися\~до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Суд встановив, що позивачі, зокрема з 2004 року постійно проживають у вказаному будинку, що також не заперечується відповідачем. Таким чином, суд встановив, що позивачі більше ніж 10 років, а точніше, з 2004 року по теперішній час відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаним будинком; даний будинок не знаходиться у власності іншої особи, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на будинок за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Outcome: approved