Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» (надалі також - позивач) звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач) з позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача: -суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням витрат, завданих внаслідок інфляції та 3% річних, в розмірі 28 598,24 гривень та судового збору в розмірі 3 028 гривень. 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 01.11.2020 між ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП», як Управителем та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: 03038, м.Київ, провулок Моторний, буд.11, в особі [PERSON] , в особі представника [PERSON] , які діють на підставі рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку від 24.10.2020 було укладено договір б\\н про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до умов Договору Управитель зобов`язався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком за вказаною адресою, а співвласники зобов`язалися оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконує, в зв`язку з чим ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» вимушене звернутись до суду. Відповідач відзив на позов не подав. 2. Заяви та/або клопотання учасників справи Від учасників справи заяв та/або клопотань не надходило. 3. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.07.2024 відкрито провадження у справі, було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Про розгляд справи позивач та відповідач повідомлялися належним чином, у спосіб, передбачений статтями 128, 130 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені Судом Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло - Сервіс Груп» є суб`єктом господарської діяльності, що спеціалізується та здійснює діяльність із надання житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] є користувачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жиле приміщення серії Б №017767 від 31.10.2019, виданим на підставі розпорядження Подільської РДА в м. Києві від 25.10.2019 №947, та споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які надає ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» на підставі укладеного договору від 05.02.2009. Інформація щодо інших користувачів, власників та\\або прописаних осіб у вказаній квартирі на момент звернення позивача до суду відсутня. Від [PERSON] жодних повідомлень щодо надання неналежної послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі, неналежної якості не надходило. Крім того, від [PERSON] жодних звернень до позивача з відповідними заявами та документами, які могли б підтверджувати відсутність споживачів у спірний період у житловому приміщенні, також не надходило. Позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг, натомість відповідачем зобов`язання по своєчасному внесенню плати належним чином не виконуються, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої на момент звернення позивача до суду становить 27 227,68 гривень. Внаслідок невиконання [PERSON] умов укладеного Договору Товариству завдано збитків, у зв`язку з чим ним здійснюється нарахування інфляційних втрат в розмірі 1 072,89 грн та 3% річних у розмірі 297,67 грн. 5. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд Частиною першою статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини пов`язані із наданням житлово-комунальних послуг. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Згідно зі статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. В розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території урегульовано договірним зобов`язанням на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень. Судом встановлено, що в період з 01.05.2020 по 31.03.2024 (включно) внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань щодо оплати послуг з управління будинком у [PERSON] наявна заборгованість, розмір якої становить 27 227,68 гривень. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно пункту 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, з 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Однак, 29.12.2023 постановою Кабінету Міністрів України № 1405 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, відповідно до яких установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285). Внаслідок невиконання [PERSON] умов укладеного Договору, позивачем здійснено нарахування останньому інфляційних втрат в розмірі 1 072,89 грн та 3% річних у розмірі 297,67 грн. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи із вищевказаних положень та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» про стягнення з [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 3 028,00 грн. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved