Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі за текстом ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») звернулося до Теофіпольського районного суду Хмельницького області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі за текстом ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] укладений електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3072982 (далі за текстом Договір № 3072982). Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, зазначена в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», та інформація, розміщена на веб-сайті за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також те, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», що розміщені на веб-сайті, повністю з ними погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Позивач вказав, що грошові кошти відповідач отримав шляхом безготівкового перерахування коштів у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відтак позивач вважає, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором № 3072982 виконало в повному обсязі. 28.06.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладений Договір відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників, в тому числі і право вимоги за Договором № 3072982 від 28.07.2022. На думку позивача, указані обставини свідчать про те, що ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 3072982. Станом на 28.06.2023 заборгованість [PERSON] за Договором № 3072982 становить 71690 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10000 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 61690 грн. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3072982 від 28.07.2022 у сумі 71690 грн. Ухвалою Теофіпольського районного\~суду Хмельницького\~області від\~07.12.2023 дана цивільна справа передана на розгляд за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2024 головуючою суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновську І.В. 05.01.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання у справі на 31.01.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 31.01.2024 судове засідання відкладене на 29.02.2024 за клопотанням представника відповідача. 31.01.2024 через систему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] адвокат Старцун М.І. подав відзив, в якому позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що позивач не надав оригінал кредитного договору, який дозволяв би встановити дійсний зміст його істотних умов, оскільки такого договору не існує. Зазначив, що відповідач не укладав кредитний договір, зокрема у договорі відсутні підписи сторін. Так само позивач до позовної заяви долучив заявку відповідача на отримання кредиту, у якій вказана сума кредиту, сума для виплати та його строк, однак відповідач не погоджував такі умови отримання кредиту. Крім цього, позивач не надав докази того, що відповідачу були надані примірник кредитного договору та додаток до нього, які б забезпечували цілісність та справжність кредитного договору. Також позивач не надав докази щодо перерахунку коштів на рахунок відповідача. Крім цього, представник відповідача вважає несправедливими умови договору, зокрема щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань та встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись. Так само сторона відповідача вважає, що позивач всупереч вимогам чинного законодавства нарахував підвищену процентну ставку та пеню, оскільки такі нарахування відбулися в період карантину. 29.02.2024 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області визнана обов`язковою явка представника позивача, судове засідання відкладене на 28.03.2024. 28.03.2024 судовий розгляд справи не здійснювався у зв`язку із перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої цивільної справи. Судове засідання призначене на 25.04.2024. 25.04.2024 розгляд справи не відбувався у зв`язку із перебуванням головуючої судді Марциновської І.В. у щорічній основній відпустці. Судове засідання призначене на 29.05.2024. 29.05.2024 в судовому засіданні оголошена перерва до 20.06.2024. 20.06.2024 судовий розгляд справи не здійснювався у зв`язку з оголошенням на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання у справі призначене на 14.08.2024. 14.08.2024 судове засідання відкладене на 05.09.2024 за клопотанням представника відповідача. 04.09.2024 через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Старцун М.І. подав заяву про участь у судовому засіданні, призначеному на 05.09.2024 на 10 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 05.09.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, залишена без розгляду заява адвоката Старцуна М.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у зв`язку із поданням такої заяви з порушенням вимог ст. 212 ЦПК України. У судове засідання 05.09.2024 представник позивача [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Подав заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи без його участі. Позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 05.09.2024 відповідач [PERSON] та його представник адвокат Старцун М.І., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, 28.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3072982 (а.с. 6-15). Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, зазначена в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», та інформація, розміщена на веб-сайті за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також те, що відповідач ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», що розміщені на його веб-сайті, повністю з ними погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п. 9.9 Договору № 3072982). Пунктом 1.1 Договору № 3072982 визначено, що укладення Договору здійснюється за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або мобільний додаток «Credit 7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства. Згідно з п. 1.2 Договору № 3072982 Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 10000 грн. Строк кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 1,39% в день (п. 1.3, 1.4.1, 1.4.2 Договору № 3072982). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Дати надання кредиту: 28.07.2022 або 29.07.2022 (п. 2.1, 2.2 Договору № 3072982). Згідно з п 6.1, 6.2 Договору № 3072982 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 81640 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 79849 грн. При цьому зі змісту Договору вбачається, що такий договір підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання ідентифікатору (одноразового паролю) А365 (п. 10 Договору № 3072982). Щодо доводів відповідача про неукладення кредитного договору та не ознайомлення з його умовами суд зазначає таке. Так, заперечуючи проти вимог позивача, відповідач вказав, що не укладав спірний Договір, оскільки в матеріалах справи відсутні підписані обома сторонами у дату укладення оригінали таких договорів. Разом з тим такі доводи відповідача спростовуються наданими позивачем електронними документами, розміщеними на цифровому носії DVD-R, а саме примірниками електронного кредитного договору (назви файлів «2022-07-28 09_33_28-Підписаний договір кредиту 3072982.pdf»; «2022-07-28 09_33_24-Підписаний договір кредиту 3072982.pdf»), які підписані електронними підписами сторін. З системного аналізу зазначених вище положень законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему ТОВ «Лінеура Україна» можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Як зазначив суд вище, Договір № 3072982 містить електронний підпис відповідача із одноразовим ідентифікатором А365, який було надано позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами. Крім цього, у договорі наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту. Умови Договору № 3072982 є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. Таким чином суд вважає безпідставними та відхиляє доводи відповідача, в яких останній заперечує факт ознайомлення його з умовами договору та кредитування. Також суд відхиляє доводи відповідача про відсутність доказів перерахування коштів кредитодавцем відповідачу, оскільки з інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 19.06.2024 вбачається, що на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , емітовано платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 94). З виписки про рух коштів по картці № [NUMBER] від 17.06.2024 суд встановив, що 28.07.2022 на платіжну карту [PERSON] зарахований платіж у сумі 10000 грн (а.с. 94-96). Так само з листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вбачається, що 28.07.2022 о 9 год. 35 хв. на платіжну карту № [NUMBER] перерахований платіж у сумі 10000 грн (а.с. 19). Суд зауважує, що саме такий номер кредитної картки як номер особистого електронного платіжного засобу, на якій позичальник має намір отримати від ТОВ «Лінеура Україна» кредитні кошти, вказаний у Договорі. Так само й інші ідентифікуючі особу позичальника відомості, зокрема такі як ідентифікаційний номер, що зазначені у Договорі, відповідають цим відомостям стосовно [PERSON] . При цьому відповідач не надав логічні пояснення з приводу тих обставин, яким чином інші особи могли бути обізнані про персональні дані відповідача та використати їх з метою укладення від його імені спірного Договору. Більше того суд встановив, що кредитні кошти за Договором у сумі 10000 грн перераховані на банківську картку відповідача, та відповідач не надав докази того, що ці кошти повернуті ним позикодавцеві як такі, що помилково надійшли на його рахунок. \~ \~ \~ \~Так само суду не надані докази того, що [PERSON] звертався до правоохоронних органів із повідомленнями про те, що треті особи користуються його платіжною карткою та протиправно, використовуючи його персональні дані, від його імені уклали кредитний договір. При цьому використання персональних даних відповідача, доступ до яких здійснюється згідно з чинним законодавством та є обмеженим для сторонніх осіб, дає підстави вважати, що такі персональні дані у кредитному договорі вказані саме відповідачем. Так само підтверджує ці обставини і використання кредитної картки, належної відповідачу, та неповідомлення останнім про помилкове надходження коштів на його картковий рахунок. Щодо посилань відповідача на те, що розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочення є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, суд зазначає наступне. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 зазначено, що недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Однак під час розгляду даної справи відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином суд відхиляє посилання відповідача на порушення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Більше того\~суд зауважує,\~що,\~заявляючи вимогу\~про стягнення\~з відповідача\~заборгованостіза Договором № 3072982 у розмірі 71690 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10000 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 61690 грн, позивач вимогу про стягнення відсотків за неналежне виконання відповідачем боргових зобов`язань не заявляв. Відсотки у сумі 61690 грн є відсотками за користування кредитними коштами, які погоджені сторонами кредитного договору, що відповідає принципу свободи договору, передбаченому ст. 3 ЦК України. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідач належними та достатніми доказами не спростовував доводи позивача щодо укладення відповідачем договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3072982 від 28.07.2022. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене, у свою чергу, свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, між сторонами договору була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису. За таких\~підстав суд\~доходить висновку,\~що відповідно\~до вимог\~чинного законодавства\~між ТОВ\~«Лінеура Україна»\~та [PERSON] укладений електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3072982 від 28.07.2022. Поряд з цим відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, суд встановив, що 28.06.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладений Договір відступлення права вимоги № 28/06/23 (а.с. 36-37), відповідно до умов якого Кредитор передав (відступив) Новому Кредитору за плату, а Новий Кредитор прийняв належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Відповідно до п. 7.1 Договору про відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 в якості компенсації за придбання (відступлення) Прав Вимоги Новий Кредитор сплачує Кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 937477,96 грн. Факт здійснення між Сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним Актом приймання-передачі, підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій (п. 8.1 Договору про відступлення права вимоги № 28/06/23). Як вбачається з витягу з реєстру боржників від 28.06.2023 до Договору про відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3072982 від 28.07.2022 у розмірі 71690 грн (а.с. 39). Згідно з платіжною інструкцією № 110 від 28.06.2023 (а.с. 40) ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» на виконання умов Договору про відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 перерахувало ТОВ «Лінеура Україна» кошти у сумі 937477,96 грн. Докази того, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3072982 від 28.07.2022. Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим з розрахунку заборгованості (а.с. 20-26) вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором № 3072982, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 28.06.2023 складає 71690 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10000 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 61690 грн. З урахуванням викладеного суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов електронного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3072982 та наявність заборгованості за даним договором у розмірі 71690 грн. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3072982 від 28.07.2022 станом на 28.06.2023 у розмірі 71690 грн. Щодо інших доводів сторін, то згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04). Відтак суд вважає, що надав відповідь на усі поставлені сторонами питання та навів оцінку усім основним доводам, якими останні обґрунтовували заявлені вимоги та заперечення. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2684 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 312 від 24.11.2023 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, з договору про надання правової допомоги № 03/07-2023 від 03.07.2023 вбачається, що ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» в особі директора Горячкуна С.І. уклало договір про надання правової допомоги з адвокатом Руденком К.В. (а.с. 42-44). Згідно з п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 03/07-2023 від 03.07.2023 Виконавець зобов`язується надати Замовнику юридичні послуги, а Замовник зобов`язується прийняти такі Послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим Договором. Також надання позивачу адвокатом Руденком К.В. професійної правової допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується довіреністю від 03.07.2023 (а.с. 45). Відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги № 03/07-2023 від 03.07.2023 вартість послуг виконавця становить, зокрема за складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника Замовника 5000 грн. Замовник вважається таким, що отримав послуги, а Виконавець таким, що надав послуги після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.1 договору про надання правової допомоги № 03/07-2023 від 03.07.2023). Так, згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг № 18 до договору про надання правової допомоги № 03/07-2023 від 03.07.2023 (а.с. 46) сторони підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 5000 грн, зокрема: за підготовку адвокатом позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за Договором № 3072982 про надання споживчого кредиту від 28.07.2022. Згідно з платіжною інструкцією № 319 від 27.11.2023 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» сплатило адвокату Руденку К.В. 55000 грн гонорару за надану правничу допомогу, в тому числі і за представництво у даній цивільній справі (а.с. 47). Приймаючи до уваги надані позивачу адвокатські послуги, які складаються з підготування та подачі до суду позовної заяви та проведення аналізу судової практики, а також надання усних правових консультацій, та враховуючи відсутність клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що позивач довів розмір цих витрат у сумі 5000 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved