Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє його представник адвокат Гуцал М.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 08.09.2001 Відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції в м.Харкові, актовий запис №451. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.09.2001 року між позивачем і відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції в м.Харкові. Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON] [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. Сімейне життя не склалося, з квітня 2022 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені, почуття поваги та любові втрачені. Шлюб існує формально, примирення неможливе і позивач вважає подальше збереження шлюбу таким, що суперечить їх інтересам. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він позовні вимоги підтримав і просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Від відповідачки надійшла до суду заява, в якій вона проти розірвання шлюбу не заперечує і просить розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08 вересня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції в м.Харкові, актовий запис №451. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане 08.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції в м.Харкові). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, почуття поваги та любові втрачені, тобто сім`я існує формально і фактично розпалась, що суперечить інтересам сторін. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примиритися не бажає, відповідачка позов визнала. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства і інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка щодо зміни прізвища клопотань не заявляла. На підставі викладеного і

Outcome: approved