Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Дружківського міського суду Донецької області в порядку підсудності надійшла позовна заява громадянина Ізраїлю [PERSON] , від імені якого діє адвокат Камочкіна Анна Юріївна, до громадянки України [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб. Сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON] , які на даний час є малолітніми. Позивач зазначає, що сімейні стосунки не склалися, у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на шлюб, сім`ю, відсутнє взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові один до одного. Із січня 2024 року сторони не ведуть спільного господарства та мешкають окремо. Намірів зберегти шлюб позивач не має, у зв`язку із чим просить розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою судді відкрито провадження в справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.\~178-180, 191, 193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленою про розгляд справи, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подала. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч.\~2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд установив таке. Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 24.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №303. Цей факт підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 25.04.2024 серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружина змінила своє прізвище на " [PERSON] ". Із свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю, [PERSON] - громадянкою України. Сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] (повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23.02.2022 Бахмутським відділом ДРАЦС у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), та сина [PERSON] , [INFO] (повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 06.02.2024 Звенигородським відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З позовної заяви вбачається, що між сторонами відсутні спори про поділ майна, місце проживання малолітніх дітей. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечень до суду не подала. Суд дійшов висновку, що сторони примиритися бажання не виявили. Ураховуючи викладене, суд уважає, що дана сім`я фактично розпалася, шлюб існує лише юридично. Щодо визначення права держави, то припинення шлюбу громадян України з іноземцями та особами без громадянства, відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», визначається правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно дост.16 Закону України«Про міжнароднеприватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Таким чином, оскільки останнє спільне місце проживання позивача і відповідача як подружжя є Україна, то припинення шлюбу між ними повинно здiйснюватися за правом України на підставах i в порядку, передбачених СК України. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12.06.2014 зазначено «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона ….і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved