Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

28.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами та судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2017 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №С03.211.74358. 13.07.2017 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №С20.211.74361. 07.07.2023 року між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та АТ «ІДЕЯ БАНК» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги за кредитними договорами, укладеними між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] . Згідно реєстрів боржників № 4 та № 3 до вказаного договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №С0.211.74358 від 12.07.2017 року в розмірі 161 319,39 грн. та №С20.211.74361 від 13.07.2017 року в розмірі 27 881,70 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «ІДЕЯ БАНК». Позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитних договорів в односторонньому порядку не змінювалися. Ухвалою суду від 05.03.2024 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 17.05.2024 року на адресу суду від [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що позивачем не долучено до позову: тексту Тарифів, який є невід`ємною частиною договору, що позбавляє можливості перевірити, що саме з цими тарифами ознайомлений відповідач; документів на підтвердження того, що позивачем було повідомлено відповідача про набуття прав нового кредитора і запропоновано погасити виниклу заборгованість; доказів на підтвердження того, що він скористався коштами кредитного ліміту і що такі кошти взагалі були надані; первинних бухгалтерських документів, підтверджуючих факт кредитування. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, проте які дані використовувалися при складенні цього розрахунку не зазначається. У зв`язку з наведеним, вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Також, 17.05.2024 року від відповідача надійшла заява, в якій він просить застосувати строк позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в позові просив розглянути справу за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до\~зали судового\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений своєчасно\~та належним\~чином, причини неявки суду не повідомив, надав до суду письмові пояснення. \~ Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» залишити без задоволення, з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено,\~що 12.07.2017 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було підписано угоду №С03.211.74358 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на інтернет-сторінці Банку (далі кредитний договір). Відповідно до п. 2 кредитного договору банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті - гривня та випускає міжнародну платіжну картку MasterCard. Згідно з п. 3.1. кредитного договору, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000 грн. Як вбачається з п. 3.2. кредитного договору, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 40\~000 грн. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.0000 % річних. В п. 5.11. кредитного договору зазначено, що згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка складає 58,70 %. Загальна вартість кредитної лінії складає 587 грн. за кожні 1000 грн. використаної кредитної лінії. Пунктом 6 кредитного договору сторони погодили, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 10 років. Згідно довідки-повідомлення, яка підписана представником банку та відповідачем, сума кредиту 40\~000 грн., термін користування кредиту 12 місяців, сума щомісячного платежу 1066 грн., орієнтовна реальна процентна ставка 58,70 %. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №С03.211.74358 від 12.07.2017 року, станом на 30.01.2024 року залишок заборгованості складає 161\~319,39 грн., з яких: 59\~164,78 грн. заборгованість за основним боргом, 102\~154,61 грн. за відсотками. 13.07.2017 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було підписано угоду №С20.211.74361 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на інтернет-сторінці Банку (далі кредитний договір). Відповідно до п. 2 кредитного договору банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті - гривня та випускає міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Згідно з п. 3.1. кредитного договору, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000 грн. Як вбачається з п. 3.2. кредитного договору, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 9\~500 грн. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24.0000 % річних. Пунктом 6 кредитного договору сторони погодили, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 10 років. За повне або часткове прострочення сплати обов`язкового мінімального платежу клієнт зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 50 грн. за кожний прострочений мінімальний платіж. Згідно довідки-повідомлення, яка підписана представником банку та відповідачем, сума кредиту 9\~500 грн., термін користування кредиту 12 місяців, сума щомісячного платежу 1193 грн., орієнтовна реальна процентна ставка 101,20 %. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № С20.211.74361 від 13.07.2017 року, станом на 30.01.2024 року залишок заборгованості складає 27\~881,70 грн. , з яких: 9\~443,38 грн. заборгованість за основним боргом, 18 438,32 грн. за відсотками. 07.07.2023 року між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та АТ «ІДЕЯ БАНК» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого ПАТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», а останній приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно Реєстру боржників № 4 до вказаного договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С0.211.74358 від 12.07.2017 року в розмірі 161 319,39 грн. Відповідно до Реєстру боржників № 3 до вказаного договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С20.211.74361 від 13.07.2017 року в розмірі 27 881,70 грн. Відповідно до частин 1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530\~ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 року у справі №760/7792/14-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА\~АГЕНЦІЯ З\~ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що банком були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені кредитним договором, а відповідач ці кошти отримав. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять інформацію про те, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитними договорами: - №С03.211.74358 від 12.07.2017 року становить 161 319,39 грн, з яких, 59164,78 грн - заборгованість за основним боргом; 102154,61 грн - заборгованість за відсотками (починаючи з 07.07.2023 по 31.01.2024); -№С20.211.74361 від 13.07.2017 року становить 27\~ 881,70 грн, з яких: 9443,38 грн - заборгованість за основним боргом; 18438,32 грн - заборгованість за відсотками (починаючи з 07.07.2023 по 31.01.2024). Тобто, вказані розрахунки заборгованості містять лише суму заборгованості (незмінну) за період відступлення права вимоги та не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено докази, наявні у матеріалах цивільної справи. Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України). Частинами 1-2\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» просив розглянути справу у його відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Будучи обізнаним про те, що відповідач заперечує проти позову та не визнає суму боргу, позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог, тобто, скористався своїми правами, передбаченим\~ЦПК України, на власний розсуд. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази відповідно до наведених правових норм, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач дійсно отримав у АТ «ІДЕЯ БАНК» кредитні кошти, а також наявність у відповідача заборгованості за кредитними договорами №С03.211.74358 від 12.07.2017 року у загальному розмірі 161 319,39 грн. та №С20.211.74361 від 13.07.2017 року у загальному розмірі 27\~ 881,70 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed