Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

20.05.2024 до суду надійшла позовна заява позивача [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, в якій позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3202, виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною в якому запропоновано звернути стягнення з громадянина України [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №794931-А від 06.02.2020 укладеним з ТОВ «СС ЛОУН", правонаступником всіх прав та обо`вязків якого за Договором відступлення права вимоги № 40071779-45 від 08.04.2020 року є ТзОВ "Фінфорс», який є стягувачем за виконавчим провадженням ВП №64717531. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 23.02.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною був вчинений виконавчий напис №3202, яким з позивача стягнуто на користь відповідача 27540,00 грн. заборгованості за кредитним договором №794931-А від 06.02.2020 та плату за вчинення виконавчого напису. Вказує на відсутність безспірності заборгованості та розрахунку розміру заборгованості, що свідчить про незаконність видачі оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 20.05.2024 заяву про забезпечення позову повернуто заявникові. Ухвалою суду від 20.05.2024 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Разом з тим, у вказаній ухвалі витребуваано у Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни копії наданих нотаріусу документів, які були підставою для винесення виконавчого напису від 23.02.2021 №3202. Ухвалою суду від 13.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив такі задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Фінфорс» у судове засідання також не з`явився, хоча належним чином був повідомленний про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомляв, відзиву на позов не подавав. Представник третьої\~особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, причин своєї відсутності суду не повідомляла. 04.09.2024 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом з матеріалів справи встановлено, що 23.02.2021 приватним нотаріусом ОРНО Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №3202, згідно якого з \~ [PERSON] стягнуто на користь ТзОВ «Фінфорс» грошові кошти у сумі 27540,00 грн. Відповідно до вказаного виконавчого напису №3202, такий виданий з метою звернення стягнення з \~ [PERSON] заборгованості по кредитному договору №794931-А, укладеному між \~ [PERSON] та ТОВ "СС ЛОУН" (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Фінфорс»), яка складається з 12000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15540,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 18). 04.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 27540,00 грн. та виконавчий збір/основу винагороду приватного виконавця у розмірі 2754,00 грн. (а.с. 20-21). Позивач вважає, що приватним нотаріусом виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки не перевірено безспірності суми заборгованості, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 затверджено внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 №910/10374/17. Таким чином, оскільки спірний виконавчий напис виданий після 12 лютого 2017 року, а саме 23.02.2021, і такий виданий на підставі кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, то такий виконавчий напис виданий з порушенням закону і не підлягає виконанню. Доказів зворотнього суду не надано. Оскільки відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору, за яким вчинено спірний виконавчий напис є самостійною та достатньою підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, то суд не вдається до оцінки обставин справи, які можуть бути досліджені у межах судової справи про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суду неможливо оцінити правомірність процедури видачі виконавчого напису нотаріусом та факт безпірності заборгованості через відсутність будь-яких доказів щодо цієї обставини, а тому, такий виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, що не позбавляє кредитора права на звернення до суду за захистом свого порушеного права. Тому, позовні вимоги є підставним та підлягають до задоволення повністю. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення вимог позивача, на відповідача покладаються судові витрати на користь позивача у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КЦС ВС від 28.09.2023 по справі №686/31892/19, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Даний перелік не є вичерпним. Відтак, вирішуючи заяву позивача про стягнення зі сторони відповідача витрат на надання професійної правничої допомоги, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі не підтверджені належними доказами. Так, на підтвердження вимог зазначаної вище заяви, позивач надає лише договір про правову допомогу від 16.05.2024 (а.с.27), що на думку суду є недостатньою умовою для задоволення заяви про стягнення таких витрат. А відтак, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Outcome: approved