Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.07.2019 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через постійні сварки та непорозуміння, сім?я розпалася та не існує взагалі. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що погляди подружжя стосовно сумісного ведення побуту, саморозвитку є кардинально протилежними. Крім того, повномасштабне вторгнення рф на територію України дуже вплинули на відповідачку психологічно. В 2023 році відповідачка декілька місяців проживала за кордоном та після народження дитини вирішила, що за кордоном їм буде краще та разом з донькою в 2024 році знову поїхала за кордон, де прожили три місяці. Після повернення в Україну відповідачка стала жити окремо від чоловіка та дитини, залишивши доньку проживати разом із батьком, на його утриманні та вихованні. Повідомила, що має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання, мало цікавиться станом та здоров`ям дитини, її вихованням. Позивач впевнений, що здатний продовжити забезпечувати себе та дитину фінансово, оскільки має вищу освіту, постійне місце роботи, стабільну та високу заробітну плату, має змогу забезпечувати доньку необхідними речами, повноцінним харчуванням та забезпечувати належне медичне обстеження та лікування, за потреби. Судимостей не має, офіційно працевлаштований. Шкідливі звички відсутні. Побутові проблем відсутні, оскільки квартира забезпечена всіма комунальними зручностями, дитина має власне ліжко, іграшки, книжки та одяг на кожну пору року. Поивач, як батько усвідомлює свою відповідальність за малолітню дитину, її здоров`я, безпеку та моральний стан. Розірвання шлюбу потрібне для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, встановлення місця проживання доньки, отримання відстрочки від мобілізації. через що позивач [PERSON] звертається з вказаним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надала до суду відзив в якому з позовними вимогами згодна, просила розірвати шлюб, та у зв`язку із тим, що не має стабільного заробітку просила встановити факт самостійного виховання та утримання [PERSON] малолітньої доньки [PERSON] та визнати місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Згідно вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так,\~з матеріалів\~справи вбачається,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , уклали шлюб 06.07.2019 року, актовий запис № 1523, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у м. Києві відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.ст.\~160,\~161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. На підставі викладеного та

Outcome: approved