Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі Філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. В обґрунтування позову зазначається, що «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку з надання із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та є єдиним підприємством на території м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької област, що надає послуги з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення. Відповідачі на підставі відповідного ордеру мають право на зайняття жилої площі у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що забезпечується комунальними послугами з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які надаються позивачем, а саме Філією «ВП «Хмельницька АЕС». [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] користуються вказаними комунальними послугами, жодних претензій щодо кількості та якості наданих послуг від них не надходило, при цьому не виконують свої зобов`язання по їх оплаті, у зв`язку з чим станом на 29.02.2024 за відповідачами утворилася заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 35086,75 грн, що призводить до порушення права позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідачів солідарно грошові кошти у загальному розмірі 41793,80 грн, а саме: 1) 35086,75 грн - заборгованість за спожиті комунальні послуги; 2) 5152,64 грн - інфляційні витрати за весь час прострочки; 3) 1554,41 грн - три відсотки річних, - а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028 грн. 16.04.2024 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Разом із цим суддею було задоволено клопотання представника позивача та витребувано: 1) у Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області - відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідачів; 2) у Нетішинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - повний витяг із Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища стосовно [PERSON] , [INFO] (а.с. 69-70). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлені про розгляд справи відповідачі не подали, у зв`язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі ордера № 4 від 07.05.2002 належить право на зайняття жилого приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , де вони зареєстровані до теперішнього часу (а.с. 8, 30, 52). Із довідки про стан заборгованості [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що останні станом на 29.02.2024 мають заборгованість перед позивачем у розмірі 35086,75 грн за надані послуги з постачання гарячої води, постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою, що утворилася за період із лютого 2015 року по 29.02.2024 (а.с. 9-10, 53-54). Також позивачем були надані суду розрахунки (з якими суд погоджується) інфляційних витрат за весь час прострочки, що становлять 5152,64 грн, а також 3% річних від простроченої суми, що склали 1554,41 грн (а.с. 11-21, 55-67). Відповідно до ч. 1. ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначається у ст.ст. 530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як наголошується у п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До комунальних послуг відносяться зокрема наступні послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення (ст.ст. 21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Позивачем доведено, а відповідачами не спростовано, що відповідачі користувалися наданими позивачем житлово-комунальними послугами та вносили оплату за спожиті послуги не в повному обсязі та з порушенням встановленого строку, внаслідок чого за ними утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідачі відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надали, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних у загальному розмірі 41793,80 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому у п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 наголошується, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн підтверджується платіжною інструкцією № 3127 від 26.03.2024 (а.с. 1). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору, а саме в розмірі по 1009,33 грн із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved