Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

У червні 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за участі третьої особи Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у володінні та користування квартирою шляхом виселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності N?154830539 від 01.02.2019 року. На даний час у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Реалізуючи своє право власності на вказану квартиру [PERSON] прийняла рішення про надання дозволу на реєстрацію вказаних осіб у належній їй квартирі. На даний час, [PERSON] має намір в`їхати у вказану квартиру та проживати там одною. При цьому, на даний час [PERSON] згоди на володіння та користування її квартирою з боку відповідачів не надає, проте вказані особи продовжують користуватись її майном. Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та виселити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року по справі було відкрито провадження. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 року вирішено питання щодо залучення третьої особи. 20.01.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] з зустрічною позовною заявою. (а.с.72 т.1) Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.01.2020 року первісний позов був залишений без руху. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.01.2020 року зустрічна позовна заява був залишений без руху. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року провадження по справі було зупинено у зв`язку з призначенням по справі експертизи. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2020 року було поновлено провадження по справі. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.02.2021 року по справі було вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.05.2021 року провадження по справі було зупинено у зв`язку з призначенням по справі експертизи. (а.с. 44 т.2) Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2021 року було поновлено провадження по справі. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.01.2022 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2022 р. Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 року, проведеного на підставі розпорядження від 06.02.2024 року № 109, справа була передана на розгляд судді Мурзенко М.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.02.2024 року справа була прийнята до провадження судді Мурзенко М.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2024 року по справі було закрито підготовче провадження. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 року зустрічна позовна заява [PERSON] була залишена без розгляду. Позивачка у судове засіданні не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача адвокат Завальнюк Д.Ю. у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. 15.04.2024 року, через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити за його відсутність, вказав, що позов підтримав. (а.с.101 т.2) [PERSON] , яка діє від власного імені та імені неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору дарування від 22.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. за реєстр. № 3357, на праві власності належало 8/125 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Предмет договору складається з: житлового будинку літ. «П»: 9-1кухня, 9-2-санвузел, 9-3-житлова, загальною площею 31.2 кв.м., житловою площею 19 кв.м., відповідно до даних відображених у технічному паспорті, виданому Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 02.08.2012 року. (а.с.7-10 т.1) Відповідно до розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 96/01-06 від 17.03.2015 року об?єкту нерухомого майна - квартирі, яка складається в літ. П з: 9-1 кухні, площею 10,0 кв.м, 9-2 санвузла, площею 2,2 кв.м, 9-3 житлової, площею 19,0 кв.м, загальною площею 31,2 кв.м, що знаходиться у користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . (а.с.85 т.1), за позивачкою зареєстровано право власності на вказану квартиру, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2017 р.(а.с. 35, т.2). В 2019 році внаслідок проведеної реконструкції квартири її загальну площу було збільшено до 48,5 кв.м., житлову площу до 32 кв.м., що підтверджується копією декларації про готовність об`єкта до експлуатації ОД141190281308 від 28.01.2019 р. (а.с. 30-32, т.2), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2019 р. (а.с. 36, т.2) З листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 27.05.2019 року вих. № 1896/01-02-10 вбачається, що за період здійснення Департаментом повноважень органу реєстрації місця проживання на території м. Одеси за адресою: [ADDRESS] здійснювалась реєстрація місця проживання наступних осіб: [PERSON] ( [INFO] ) зареєстровано місце проживання з 06.06.2017 р.; [PERSON] ( [INFO] ) зареєстровано місце проживання з 06.06.2016 р.; [PERSON] ( [INFO] ) зареєстровано місце проживання з 06.06.2016 р. Реєстрацію місця проживання [PERSON] здійснено зокрема, на підставі: - договору дарування від 20.12.2013 р.. зареєстрований в реєстрі на № 3357 Приватним нотаріусом Р.В. Фроловою; - витяту з Державного реєстру речових прав на нерухоме манно про реєстрацію права власності; заяви про реєстрацію місця проживання від 06.06.2017 р., що містить згоду власника на реєстрацію місця проживання. Після цього, реєстрацію місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] здійснено, зокрема, на підставі заяви про реєстрацію місця проживання, що подана матір`ю без згоди власника житлового приміщення, оскільки, відповідно до ч. 4 п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків одного батьків або законного представника/представників. (а.с.11-19 т.1) Також, судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 521/12325/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи - органу опіки та піклування в особі Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження та стягнення аліментів. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2020 року встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з травня 2013 року по квітень 2019 року. Визнано [PERSON] , [INFO] батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Рішення суду не оскаржувалось на набрало законної сили 07.08.2020 року. (а.с.221-225, т.1) Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ч. 1 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником (житловий сервітут). Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. В розумінні вказаної статті Конвенції, житловий будинок позивача є для відповідача житлом. Виселення особи житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у п.2 ст.8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідь останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна\~\~необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті (п. 40-44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», набуло статусу остаточного 02.03.2011р.). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазначає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети». Поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. З позовної заяви вбачається, що позивач надала згоду на реєстрацію відповідачів у спірній квартирі, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надання такої згоди на тимчасову, а не постійну реєстрацію, та, відповідно, проживання, а також докази, що свідчили б про характер відносин між позивачем та відповідачами. В зустрічній позовній заяві [PERSON] стверджує, що до спірної квартири вселилась в грудні 2013 року, перебуваючи у сімейних стосунках з сином позивачки [PERSON] , від їх стосунків [INFO] народився син [PERSON] , проте внаслідок погіршення відносин між нею, [PERSON] та [PERSON] була вимушена покинути квартиру та в теперішній час в ній не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підставою позову [PERSON] зазначає зміну її позиції щодо надання згоди відповідачам на володіння та користування квартирою, бажання проживати в ній самій. Враховуючи тривалий час проживання відповідача з неповнолітніми дітьми у спірній квартирі, відсутність доказів самоправного її вселення, відсутність доказів наявності в неї іншого житла та можливості набути його в короткий проміжок часу, суд доходить висновку, що виселення відповідача з неповнолітніми дітьми з займаної нею квартири становитиме для неї надмірний тягар та непропорційне втручання в гарантоване ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного та сімейного життя. Позивачем не наведено суду вагомих аргументів та не надано доказів наявності такого інтересу щодо звільнення спірної квартири, який би зробив відповідне втручання співрозмірним та обґрунтованим. Сама по собі зміна думки власника щодо можливості проживання в належній їй квартирі відповідачів, не може бути правовою підставою для визнання їх такими, що втратили право користування квартирою та виселення їх з неї. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed