Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із позовом, в якому просить: - визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області № 322 від 25 травня 2007 «Про передачу ВАТ «Агрофірма «Вербівське» земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», та розпорядження голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області № 653 від 06 вересня 2017 року «Про поновлення ПраТ «Агрофірма «Вербівське» договору оренди земельної ділянки від 01.06.2007 року, зареєстрованого за № 0407468300160» в частині передання в оренду ПрАТ «Агрофірма «Вербівське»» земельної ділянки площею 80,0479 га, в тому числі рілля - 80,0479 га із кадастровим номером 6320281600:01:000:0509; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.06.2007 року, зареєстрованого у Балаклійському РВ Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що вчинено запис від 10.12.2007 року за № 040768300160 та доданими до нього додаткової угоди № 1, серія та номер: б/н від 28.12.2016 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.06.2007, зареєстрованого 10.12.2007 за № 040768300160 та додаткової угоди № 2, серія та номер: 2 від 24.10.2017 року, до договору оренди земельної ділянки від 01.06.2007, зареєстрованого 10.12.2007 за № 040768300160 (зі змінами) укладений між ПрАТ «Агрофірма «Вербівське» та Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області; - скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 80,0479 га із кадастровим номером 6320281600:01:000:0509 в Державному земельному кадастрі; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35882833 від 27.06.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право № 21123436 щодо права ПАТ «Агрофірма «Вербівське»» оренди земельної ділянки площею 80,0479 га із кадастровим номером 6320281600:01:000:0509. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0230744 від 01 березня 2000 на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03.04.2019. Рішенням Вербівської сільської ради від 02.08.2019 позивачці надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за рахунок земель колективної власності ВАТ «Вербівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населених пунктів на території Вербівської сільської ради, а саме: рілля, контур ВРФ, ділянка 14, площею 3,8437 га. На замовлення позивачки розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (паю) в натурі. Проте, рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Балаклійському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 05.09.2019 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Підстава відмови - перетин ділянки з ділянкою кадастровий номер 6320281600:01:000:0509, площа співпадає на 100% з частиною земельної ділянки площею 80,0479 га, яка перебуває в оренді в ПрАТ «Агрофірма Вербівське» (надалі за текстом - відповідач 1). Для проведення державної реєстрації земельної ділянки рекомендовано припинити дію договору оренди та внести відповідні зміни до державного реєстру речових прав та державного земельного кадастру. Позивачем встановлено, що розпорядженням голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 07.11.2006 ВАТ «Агрофірма «Вербівське» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, загальною площею 98,0 га за рахунок земель резервного фонду. Розпорядженням голови райдержадміністрації від 25.05.2007 відповідну технічну документацію погоджено та передано ВАТ «Агрофірма «Вербівське» в оренду терміном на 10 років земельну ділянку загальною площею 80,0479 га. 01.06.2007 між ВАТ «Агрофірма «Вербівське» та Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області (надалі за текстом - відповідач 2) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 80,0479 га, строком на 10 років. Також, 28.12.2016 між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.06.2007, відповідно до якого зазначено кадастровий номер земельної ділянки 6320281600:01:000:0509. Розпорядженням відповідача 2 від 06.09.2017 було поновлено договір оренди земельної ділянки від 01.06.2007, кадастровий номер 6320281600:01:000:0509, загальною площею 80,0479 га, за рахунок не витребуваних земельних часток (паїв) до моменту отримання власниками документів, що підтверджують право власності на земельні ділянки (паї), але не більше ніж на 7 років. 24.10.2017 між відповідачем 1 та відповідачем укладено додаткову угоду №2 до договору оренди земельної ділянки від 01.06.2007, відповідно до якої визначено новий строк дії договору: до моменту отримання власниками документів, що підтверджують право власності на земельні ділянки (паї), але не більше ніж на 7 років. У червні 2020 року позивачці Вербівською сільською радою Балаклійського району Харківської області повідомлено про відсутність вільних земельних ділянок для виділення земельної ділянки (паю). У липні 2020 року позивачка зверталася до відповідача 2 із заявою щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, проте їй повідомлено, що повноваження щодо розпорядження землями колективної власності відносяться до сільських, селищних та міських рад та рекомендовано звернутися до Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Вважає, що відповідачі не мали права укладати договір оренди, оскільки законодавство не передбачає процедури передачі в оренду не витребуваних земельних часток (паїв), передбачається можливість передачі в оренду лише не витребуваних (нерозподілених) земельних ділянок. Посилаючись на те, що внаслідок зареєстрованого права оренди відповідача 1 на земельну ділянку з кадастровим номером 6320281600:01:000:0509 вона позбавлена можливості зареєструвати свою земельну ділянку, просить задовольнити її позов. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження у вищезазначеній справі, призначено підготовче засідання (а.с.85). Ухвалою суду від 22.04.2021 зупинено провадження у справі (т.1 а.с.195), ухвалою суду від 05.01.2023 поновлено провадження у справі (т.1 а.с.222). Підготовче провадження не завершено. 18.03.2021 від відповідача 1 надійшов відзив на позов у якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що станом на момент передачі відповідачу 1 спірної земельної ділянки, вона перебувала у державній власності, тому розпорядження Балаклійської РДА відповідало вимогам закону. Позивачка набула право на земельну частку (пай) значно пізніше, ніж земельну ділянку передано відповідачу 1. Зміст укладеного договору оренди не суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства. (т.1 а.с.117-127) Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.05.2023 справу прийнято до провадження суддею Оладенко О.С. 15.09.2023 від Вербівського старостинського округу надійшла заява про те, що Вербівська сільська рада була реорганізована та приєднана до Балаклійської міської ради. Ухвалою суду від 21.11.2023 виключено Вербівський старостинський округ зі складу учасників справи та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Балаклійську міську раду Харківської області. Ухвалою суду від 23.04.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Литовченко С.І. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача 1 - адвокат Гнідченко Г.Г. просив у позові відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03.04.2019 Балаклійським районним судом Харківської області у справі №610/593/19 (№ 2/610/343/2019) за позовом [PERSON] до Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, ухвалене судове рішення яким, позов задоволений повністю та визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,90 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності ВАТ "Вербівське", в порядку спадкування за законом після смерті її матері, право на яку вона мала згідно з Сертифікатом на земельну частку (пай) серії ХР №0230744 від 01.03.2000 (рішення розміщене у мережі Інтернет на сайті - Єдиний державний реєстр судових рішень України за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/Review/80906948). Рішення набрало законної сили 04.05.2019. 02.08.2019 Вербівською сільською радою Балаклійського району Харківської області прийнято рішення №471-VII, яким вирішено надати гр. [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) згідно раніше затвердженого проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) за рахунок земель колективної власності ВАТ "Вербівське": рілля - контур ВРФ ділянка 14, площею - 3,8437 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту на території Вербівської сільської ради. Гр. [PERSON] виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) за рахунок земель колективної власності ВАТ "Вербівське", для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населених пунктів на територій Вербівської сільської ради подати на затвердження до сільської ради (т.1 а.с.20-21). [PERSON] подала заяву до Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 03.09.2019 (реєстраційний номер ЗВ-9706403462019) (т.1 а.с.39). За результатом розгляду цієї заяви Державним кадастровим реєстратором прийнято рішення № РВ-6302194522019 від 05.09.2019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про державний земельний кадастр" і Порядком ведення державного земельного кадастру, а саме: ст. 24 п. 6 Закону України "Про державний земельний кадастр" - перетин ділянок з ділянкою 6320281600:01:000:0509 Площа співпадає на 100%, земельна ділянка є частиною земельної ділянки площею 80,0479 га, яка перебуває в оренді ПрАТ "Агрофірма "Вербівське". В цьому ж рішенні зазначено, що земельна ділянка є частиною земельної ділянки площею 80,0479 га, яка перебуває в оренді ПрАТ «Агрофірма «Вербівське», тому державна реєстрація земельної ділянки можлива після припинення дії договору та внесення відповідних змін до державного реєстру речових прав та державного земельного кадастру. На підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області №322 від 25.05.2007, між Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області, як орендодавцем з однієї сторони, та ВАТ "Агрофірма "Вербівське", як орендарем з другої сторони, 01.06.2007 укладено договір оренди земельної ділянки (т.1 а.с. 40-42,63-66), відповідно до п. 1 якого орендар передав у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 80,0479 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Вербівської сільської ради за рахунок земель внутрігосподарського резервного фонду, строком на 10 років. 28.12.2016 між орендарем та орендодавцем укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.06.2007, у якому зазначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 80,0479 га (рілля), кадастровий номер 6320281600:01:000:0509 (т.1 а.с. 67-69). На підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації №653 від 06.09.2017, між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено додаткову угоду №2 від 24.10.2017, якою поновлено ПрАТ «Агрофірма «Вербівське» договір оренди земельної ділянки від 01.06.2007, загальною площею 80,0479 га (рілля), кадастровий номер 6320281600:01:000:0509 за рахунок не витребуваних земельних часток (паїв) (внутрігосподарський резервний фонд), розташованих за межами населених пунктів на території Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до моменту отримання їх власниками документів, що підтверджують право власності на земельні ділянки (паї), але не більше ніж на 7 років (т.1 а.с.70-73). 22.06.2017 на підставі додаткової угоди №1 від 28.12.2016 та додаткової угоди №2 від 24.10.2017 про внесення змін до договору оренди від 01.06.2007, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено відомості про інше речове право: 21123436 - право оренди земельної ділянки земельної ділянки загальною площею 80,0479 га (рілля), кадастровий номер 6320281600:01:000:0509, орендар: ПрАТ «Агрофірма «Вербівське», орендодавець: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області; строк дії: до моменту отримання їх власниками документів, що підтверджують право власності на земельні ділянки, але не більше ніж на 7 років, з правом пролонгації (т.1 а.с.74-75). Аналогічна інформація відображена у Витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т.1 а.с.75). Листом Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 26.06.2019 позивачці повідомлено про відсутність вільних земельних ділянок для виділення земельної ділянки (паю) (т.1 а.с.79). Листом Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 17.02.2020 на звернення щодо реалізації права на земельну частку (пай) позивачці повідомлено, що у зв`язку з обтяженням земельної ділянки сільською радою проводяться заходи щодо його зняття (т.1 а.с.78). Листом Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 13.07.2020 позивачці повідомили про те, що для вирішення питання щодо розірвання договору оренди від 01.06.2007 їй слід звертатися до Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с.30). До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У частині другій статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до абз. 1 п. 1 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно з ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до ч. 5 ст. 25 Земельного кодексу України особи зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Частиною 10 ст. 25 Земельного кодексу України передбачено, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині пертій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Відповідно до ч. 11 ст. 25 Земельного кодексу України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Згідно змісту п. «ґ» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 11 ст. 118 Земельного кодексу України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Пунктом 17 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Встановлене рішенням суду у справі №610/593/19 право позивачки на земельну частку (пай) засвідчує її право на виділення земельної ділянки в натурі та отримання відповідного документу про право власності на землю. Пунктом 21 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що з 01.01.2019 - дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Отже, міські ради на своїй території можуть розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), в тому числі із земель запасу, резервного фонду. З досліджених судом доказів встановлено, що Вербівська сільська рада Балаклійського району Харківської області, правонаступником якої є Балаклійська міська рада не зареєструвала право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320281600:01:000:0509. Проте в силу наведених положень земельного законодавства, вказана земельна ділянка вважається власністю територіальної громади. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (надалі за текстом - Закон №899-IV) право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Частиною 1 статті 3 Закону №899-IV регламентовано, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Відповідно до ч. 2 ст. З Закону №899-IV особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно з абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 5 Закону №899-IV сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Стаття 13 Закону №899-IV, зокрема, регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так, ч. 1 ст. 13 Закону №899-IV передбачено, що нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону №899-IV невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону №899-IV нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону №899-IV у разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). З огляду на вищезазначене, перебування земель комунальної власності, а також земель запасу (резерву) комунальної власності в оренді на підставі укладених суб`єктом владних повноважень договорів оренди землі не є перешкодою для виділення Позивачу земельної часки (паю) в натурі. Вищенаведені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2025 року; виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами. Відтак саме селищна рада повинна здійснити заходи щодо відновлення права Позивача. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21). В пункті 10.29 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що саме державні органи та органи місцевого самоврядування повинні здійснити таке забезпечення (забезпечення порушеного права позивача на отримання земельної ділянки в натурі) за рахунок земель резервного фонду або земель запасу. Як установлено судом, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6320281600:01:000:0509 в силу наведених вище вимог земельного законодавства, віднесена до комунальної власності, тому усі повноваження власника стосовно цієї ділянки здійснює Вербівська сільська рада Балаклійського району, яка реорганізована та приєднана до Балаклійської міської ради. Разом з тим, позивачем не залучено власника земельної ділянки - Балаклійську міську раду у якості співвідповідача у справі. При цьому, інтереси позивача у справі представляв адвокат, який в силу свого статусу обізнаний з правовими наслідками пред`явлення позову до неналежного відповідача. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)). Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року в справі № 947/6589/21 (провадження № 61-10253св23)). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 6320281600:01:000:0509 належить до комунальної власності, власником якої є Балаклійська міська рада Харківської області, а також враховуючи, виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) віднесено до повноважень міської ради, а позивачкою та її представником не заявлено клопотання про залучення міської ради у якості співвідповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Суд зауважує, що у судовому засіданні встановлено факт наявності перешкод у реалізації гарантованого законом права позивача на виділення земельної ділянки в натурі. Проте захист такого права у судовому порядку повинен відбуватися із належним суб`єктним складом учасників процесу та з обранням ефективного способу захисту. Зокрема, Балаклійська міська рада, реалізуючи визначені законом повноваження, спрямовані на реалізацію прав власників земельних паїв на виділення земельних ділянок в натурі, у встановленому законом порядку не позбавлена можливості здійснити поділ земельної ділянки за рахунок земель колективної власності «ВАТ «Вербівське». У свою чергу позивачка, у разі відмови органу місцевого самоврядування у вчиненні відповідних дій, не позбавлена права звернутися з позовом до належного відповідача щодо виконання обов`язку в натурі. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за відмови у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього ж. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed