Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання поданого позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: - житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 2,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданого 06.06.2001 року головою Шевченківської сільської Ради народних депутатів. За життя [PERSON] склала заповіт на ім`я доньки - позивача [PERSON] , згідно якого все своє майно заповідала останній. Позивач, [PERSON] , відповідно до ст.. 1233 та 1261 ЦК України є спадкоємцем до майна померлої [PERSON] . Позивач прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою на день її смерті та звернувшись до нотаріальної контори за оформленням спадщини, отримала роз`яснення щодо неможливості оформлення спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, та їй було рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не має можливості. В зв`язку з зазначеним позивач просить суд: - визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: «А1» - житловий будинок (загальна площа 87,8 кв. метра, житлова площа 39,5 кв. метра), літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - убиральня, літ. «Ж» - сарай, № 1-4, І - надвірні споруди, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на земельну ділянку площею 2,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 482997, виданого 06 червня 2001 року головою Шевченківської сільської Ради народних депутатів, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.08.1966 року Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 90 від 11.08.1966 року, /а. с. 6/. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] зареєстрованого 16.08.1985 року та виданого повторно 14.02.1991 року Кілійський район Шевченківською с/радою Одеської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 16.08.1985 року, про що було зроблено відповідний актовий запис №31 від 16.08.1985 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] » /а. с. 7/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 15.12.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 15.12.1998 року зроблено запис №140, /а.с.8/. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] зареєстрованого та виданого 26.03.1999 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26.03.1999 року, про що було зроблено відповідний актовий запис №05 від 26.03.1999 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] » /а. с. 9/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 569 від 09.09.2015 року, /а. с.10/. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 482997, виданого 06.06.2001 року головою Шевченківської сільської Ради народних депутатів вбачається, що [PERSON] на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Шевченківської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 20 липня 2000 року № 84 є власником земельної ділянки площею 2,95 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2197, /а. с. 13/. Згідно виписки з по господарської книги № 721 віл 11.03.2024 року наданої старостою Шевченківського старостинського округу №1 виконавчого комітету Кілійської міської ради села Шевченкове Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що згідно даних по господарської книги №16 за 2021-2025 роки на ім`я [PERSON] , 1931 року народження, яка померла [INFO] , зареєстрований житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею - 0,1300 га, в т.ч. присадибна ділянка - 0,1300 га, /а. с. 12/. Згідно виписки з по господарської книги № 1035 віл 01.05.2024 року наданої старостою Шевченківського старостинського округу №1 виконавчого комітету Кілійської міської ради села Шевченкове Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що згідно даних по господарської книги №16 за 2011-2015 роки [PERSON] , 1930 року народження, яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] ) з 1948 року до дня смерті. На день її смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані спадкодавець [PERSON] , 1930 року народження та [PERSON] , 1966 року народження - донька, [PERSON] , 1971 року народження - зять, [PERSON] , 1998 року народження - онук. Відповідно до технічного паспорта, складеного 16.08.2024 року Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому складається з: літ. «А1» - житловий будинок (загальна площа 87,8 кв. метра, житлова площа 39,5 кв. метра), літ. «Б» - літня кухня, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - убиральня, літ. «Ж» - сарай, № 1-4, І - надвірні споруди. Відповідно до заповіту від 03.02.1998 року посвідченого виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області та зареєстровано в журналі для записів для нотаріальних дій за №31 встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: дім в [ADDRESS] , де б він не знаходився, із чого б не складався до дня моєї смерті буде мені належати і на що вона за законом буде мати право, заповідала у власність дочці [PERSON] , /а. с. 11/. Згідно повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 699/01-16 від 11.06.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77266788 від 10.06.2024 року. Та згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77266795 від 10.06.2024 року заповіт за номером в реєстрі нотаріальних дій №31 та номером у Спадковому реєстрі 44584106, датою посвідчення 03.02.1998 року, заповідачем якого є [PERSON] - чинний. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про належність житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до п. п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved