Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2024 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Теребовлянська міська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відновити межу та демонтувати самовільно зведену огорожу, яка поділяє земельні ділянки за адресами: [ADDRESS] відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд відмовлено. 25 липня 2024 року Теребовлянським районним судом отримано від представника відповідача адвоката Молиня Р.Б. заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24170,00 грн. та докази на підтвердження наданих послуг, так як ним до судових дебатів було зроблено заяву про те, що стороною позивача на протязі 5 днів після ухвалення судом рішення у справі буде подано докази на підтвердження розміру витрат. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Молинь Р.Б. підтримав своє клопотання, просив задоволити, вказав, що зазначений розмір витрат на правову допомогу відповідає складності справи, є співрозмірним та справедливим. Позивач та її представник, будучи повідомленим про дату та час розгляду заяви, до суду не прибули, будь-яких заяв, уточнень клопотань не подали. Відповідно до ч. 4 ст.270 ЦПК України\~неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи та долучені до заяви документи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма\~статті 141 ЦПК України). Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята\~статті 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини». Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц (провадження № 61-12700св22)). Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження своїх витрат на правову допомогу представником відповідача було долучено договір про надання правничої допомоги від 16.08.2023, тарифи на обчислення вартості послуг, які є додатком № 1 до Договору, Додаткову угоду № 1 від 18.07.2024,в якій визначено вартість наданої правничої допомоги, пов`язаної з представництвом і захистом прав та інтересів [PERSON] у Теребовлянському районному суді Тернопільської області під час розгляду справи № 606/2319/22, яка становить 24170, 00 грн., Акт про надання правничої допомоги від 22.07.2024, відповідно до якого [PERSON] отримав послуги, пов`язані з представництвом і захистом прав та інтересів у Теребовлянському районному суді Тернопільської області під час розгляду справи № 606/2319/22, вартість становить 24170 грн. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved