Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 червня 2008 року між [PERSON] , та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит на суму 70 000 дол. США, зі сплатою 18% річних за час фактичного користування кредитом. На забезпечення виконання кредитного зобов`язання, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки за умовами якого, в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., власниками якої були [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Після смерті - [INFO] [PERSON] , власниками квартири стали: [PERSON] - 2/3 частини квартири, [PERSON] - 1/3 частина квартири. У 2012 році АТ КБ «ПриватБанк» звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2012 року у справі № 2/0417/3674/2012, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 361 593,77 грн за кредитним договором від 18 червня 2008 року. У подальшому за результатами розгляду справи № 643/76/14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року відмовлено в позові. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 068/Р-08 від 18 червня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не було зроблено оцінку іпотечного майна при набуття права власності на предмет іпотеки, вартість якого значно перевищувала суму боргу, це стало підставою для [PERSON] та [PERSON] проведення незалежної оцінки іпотечного майна на час набуття права власності АТ КБ «ПриватБанк» та звернутися з позовними вимогами до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми боргу у вигляді різниці між ринковою вартістю предмета іпотеки та сумою боргу за кредитним договором від 18 червня 2008 року № 068/Р-08 у розмірі 361 593,77 грн. Так, згідно звіту, складеного ФОП [PERSON] , у якому вказано, що вартість майна станом на дату набуття права власності АТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки - 27 вересня 2016 року становить 1 154 500,00 грн, тож сума перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя становить 792 906, 23 грн (1 154 500 грн - 361 593,77 грн). Таким чином, у АТ КБ «ПриватБанк» виник пропорційно борг перед [PERSON] в розмірі 237 870,00 грн станом на 27 вересня 2016 року, а перед [PERSON] - позивачкою по справі - 475 743,60 грн. 01 грудня 2021 року рішенням Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/62381/18-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, позов [PERSON] , [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення боргу було задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 237 870,00 грн боргу та 7 136,16 грн судового збору, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 475 743,00 грн боргу. 09 квітня 2024 року сума боргу була перерахована відповідачем на користь позивачки, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] Печерського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції. Позивачка указує на те, що борг відповідача перед позивачкою в розмірі 457 743,00 грн утворився 27 вересня 2016 року та не був сплачений до 09 квітня 2024 року. Таким чином строк прострочення виконання грошового зобов`язання становить 2 751 день. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, згідно результатів розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, які додані позивачкою до позову, загальна заборгованість відповідача перед позивачкою в період з 28 вересня 2016 року до 09 квітня 2024 року становить 646 161,99 грн, та підлягає стягненню на користь позивачки. Ухвалою судді від 07 травня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У серпні 2024 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував. В обгрунтування своїх заперечень проти позову сторона відповідача зазначає, що 27 вересня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» набув право власності на предмет іпотеки, що не оскаржувалось позивачкою. Предмет іпотеки було оцінено суб`єктом оціночної діяльності у 806 134 грн та прийнято на баланс 29 746,64 дол. США (776 982,24 грн). Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 068/Р-08 від 18 червня 2008 року була визначена рішенням судів у розмірі 46 507,36 дол. США. Отже, перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя не було. А тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат з 27 вересня 2016 року є безпідставним. Окрім того, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачка ж нараховує заборгованість з 28 вересня 2016 року, отже, поза межами строку позовної давності. Що стосується рішень у справі № 757/62381/18, то виконання постанови Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року (дата набрання рішення законної сили) була зупинена ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2023 року. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року у задоволенні клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження - відмовлено. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Суд установив, що 18 червня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № 068/Р-08, згідно з яким позичальник отримала кредит на суму 70 000,00 дол. США зі сплатою 18 % річних за час фактичного користування кредитом. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та банком, 18 червня 2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] . Ця квартира належала позичальнику та іпотекодавцям на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від [INFO] в рівних частинах. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємницею 1/3 частини спірної квартири, що належала померлому, стала [PERSON] , тому її частка у праві власності на спірну квартиру становить 2/3 частини квартири. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у [PERSON] утворилася заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк», а тому банк у березні 2012 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк, [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2012 року у справі № 2/0417/3674/2012 стягнено солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 361 593,77 грн за кредитним договором від 18 червня 2008 року. Стягнено солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] , [PERSON] на користь банку суму 10 000,00 грн. Вказане рішення суду виконано не було, сума заборгованості за судовим рішенням не змінилась, відповідач її не оспорив. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року у справі № 643/76/14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління служби у справах дітей Московського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про звернення стягнення та виселення у позові відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 червня 2008 року № 068/Р-08 у розмірі, що визначений заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2012 року - 361 593,77 грн, звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , шляхом її продажу, на підставі договору іпотеки від 18 червня 2008 року № 068/Р-08 ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладенням від імені [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його реалізації. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року у справі № 643/11470/17 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління служби у справах дітей Московського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про виселення, було виселено відповідачів зі спірного житла, у зв`язку з набуттям АТ КБ «ПриватБанк» права власності на іпотечну квартиру. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 136009170 підстава виникнення права власності на предмет іпотеки - договір іпотеки від 18 червня 2008 року, а також рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року, розмір основного зобов`язання становить 50 000,00 дол. США, дата державної реєстрації - 27 вересня 2016 року, власник - ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості майна від 12 вересня 2018 року № 0009/04-18, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] на замовлення представника позивачів - [PERSON] , ринкова (оціночна) вартість квартири [ADDRESS] , станом на 27 вересня 2016 року становить 1 154 500,00 грн Рішенням Печерського районного суду міста Києва (справа № 757/62381/18-ц)від 01 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, позов [PERSON] , [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 237 870,00 грн боргу та 7 136,16 грн судового збору. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 475 743,00 грн боргу. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] та [PERSON] 8 172,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. Задовольняючи позов у справі 757/62381/18-ц, суди виходили з того, що розмір основного зобов`язання банком установлено в сумі 50 000,00 дол. США. Водночас згідно з рішеннями судів розмір заборгованості забезпечених іпотекою вимог становив 361 593,77 грн. Взявши за основу звіт, складений суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ), у якому вказано, що вартість майна станом на 27 вересня 2016 року становить 1 154 500,00 грн і відповідач цю суму не спростував, дійшли висновку, що сума перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя становить 792 906,23 грн (1 154 500 грн - 361 593,77 грн). Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2023 року зупинено виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року до закінчення касаційного розгляду справи. Постановою Верховного Суду від 06 березня 2024 року касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року. 09 квітня 2024 року сума боргу була перерахована відповідачем на користь позивачки, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] Печерського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції. У частині першій статті 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15. Згідно статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 475 743,00 грн боргу і таке зобов`язання полягає у сплаті грошових коштів, а отже, є грошовим зобов`язанням, з огляду на що між сторонами існують грошові зобов`язання на підставі рішення суду, які АТ КБ «ПриватБанк» виконало належним чином лише 09 квітня 2024 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] Печерського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції. Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми та інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 27 вересня 2016 року до 09 квітня 2024 року, який становить 107 510,12 грн. Суд не може погодитись з даним розрахунком, оскільки обов`язок відповідача сплатити визначену в рішенні суду суму грошових коштів виник з моменту набрання рішенням законної сили, оскільки підставою застосування положень статті 625 ЦК України за пред`явленим позовом є саме невиконання судового рішення. Рішення Печерського районного суду міста Києва (справа № 757/62381/18-ц) від 01 грудня 2021 року набрало законної сили 17 січня 2023 року, а тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат повинно здійснюватись з 18 січня 2023 року (першого дня коли настало прострочення грошового зобов`язання. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Відповідно до проведеного судом розрахунку період прострочення з 18 січня 2023 року по 09 квітня 2024 року становить 448 днів, а отже до стягнення підлягає сума в розмірі 17 517,80 грн (475 743,00х3х448/365/100). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Таким чином, інфляційні втрати в даному випадку слід розраховувати з 18 січня 2023 року по 09 квітня 2024 року. Відповідно до проведеного судом розрахунку інфляційні втрати за період з 18 січня 2023 року по 09 квітня 2024 року становлять 26 193,03 грн (475 743,00 x 1.05505709 - 475 743,00). Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом позивачка сплатила судовий збір в сумі 6 461,62 грн. Оскільки, до задоволення підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованість в розмірі 43 710,83 грн, що складає 6,76%. З відповідача на користь позивача слід стягнути витрати з оплати судового збору в сумі 437,10 пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial