Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] (далі - позивачка, [PERSON] ) звернулася з вказаним позовом, в якому просить суд позбавити суд [PERSON] (далі - відповідачка, [PERSON] ) батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рух справи 09.01.2024 позовна заява надійшла до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області. 27.02.2024 ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (суддя Квітка О.О.) прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. 14.05.2024 ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 19.08.2024. При цьому справу розглянув заочно без участі відповідача та представника третьої особи, оскільки вони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про судовий розгляд. Третя особа надіслала заяву із своєю позицією та з клопотанням розглядати справу без участі її представника. Позиція позивача [PERSON] позов аргументувала наступним: - підставою для пред`явлення позову є невиконання матір`ю [PERSON] своїх обов`язків щодо її доньки [PERSON] ; - відповідачка [PERSON] (донька позивачки) не проявляє заінтересованості в подальшій долі своєї доньки - [PERSON] , 2010 р.н., не цікавиться успіхами дитини, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя тощо, не виконує своїх обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. У судовому засіданні 19.08.2024 представник позивачки - адвокат Бітюра А.А. зазначив, що донька позивачки - [PERSON] не виховує і не турбується долею своєї доньки [PERSON] . У зв`язку з чим просить задовольнити позов, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Позиція відповідача Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Позиція третьої особи Представник Органу опіки та піклування Хустської міської ради (далі - Орган опіки та піклування, третя особа) - [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, просив врахувати висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.55). Обставини справи, зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] (а.с.17, 47), матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Сумгаіт Азербайджан (а.с.22). Відомості про батька записано в порядку ст.135 СК України (а.с.18-19). Актом обстеження умов проживання підтверджується факт проживання неповнолітньої дитини з позивачем за адресою [ADDRESS] , та перебування її на повному утриманні позивача (а.с.11). З характеристики та довідки з Крайниківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів від 11.12.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у цьому закладі, бабуся - [PERSON] відповідально ставиться до виховання та навчання онуки. Мати проживає окремо і протягом всіх років навчання дитини жодного разу не цікавилася справами дитини. [PERSON] зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, уважна учениця. Володіє навчальним матеріалом на високому рівні (а.с.9, 21). У виписці з історії розвитку дитини [PERSON] , зокрема, зазначено, що 19.08.2014 остання прибула в с. Крайниково до бабусі (мама залишила дитину), була влаштована у дитячий садок. З березня 2020 року дитина навчається в Крайниківському ЗЗСО І-ІІІ ст.. Виховується бабусею, мама за три роки жодного разу не відвідувала дочку (а.с.16). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 09.04.2024 орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Сумгаіт Азербайджан, відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.56-58). Релевантні джерела права Згідно із ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України (далі - СК України) участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. В ст. 58 ЦК України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналогічні правила встановлення піклування містяться у ст. 59 та ч. 4 ст. 60 ЦК України для неповнолітніх осіб (якою є [PERSON] на момент розгляду справи). В ст. 59 ЦК України зазначено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з пунктом 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок), опіка, піклування над дитиною встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Оцінка доказів та висновки суду З наданих сторонами та досліджених судом доказів судом встановлено, що на цей час відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов та позбавити батьківських прав [PERSON] .. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, то із відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved