Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у період з 12.02.2012 до 11.06.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.07.2014 у справі № 607/9569/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи стягнення з 12.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказала, що з часу присудження аліментів змінився вік дитини та збільшились її потреби, що зумовило додаткові витрати на утримання дитини, зокрема на навчання, харчування, розвиток тощо. Проте позивачу важко забезпечити відповідні умови для повноцінного навчання, фізичного та духовного розвитку дитини. Також позивач зазначила, що матеріальний стан [PERSON] змінився, оскільки з 02.07.2021 [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, який займається вирощуванням зернових культур і отримує дохід. За таких підстав відповідно до ст. 181 СК України позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 500 грн щомісячно на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 21.06.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 10.07.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 09.07.2024 відповідач [PERSON] через систему «Електронний суд» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відзив, у якому позов визнав частково. Погодився, що аліменти у розмірі 500 грн не забезпечують належний розвиток дитини та необхідним є збільшення розміру таких аліментів. Однак вважає, що аліменти повинні стягуватись у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. 10.07.2024 судове засідання відкладене на 28.08.2024 за клопотанням позивача. У судовому засіданні 28.08.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Скиба Л.С. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Позивач додатково пояснила, що станом на даний час відповідач сплачує аліменти з урахуванням індексації, що становить приблизно 2000 грн та не є достатнім для утримання сина. Вказала, що розмір витрат, які несе позивач на утримання неповнолітньої дитини, відповідає розміру аліментів, які вона просить стягувати з відповідача. Крім цього, зазначила, що на момент ухвалення рішення була працевлаштована, проте на даний час не працює, у зв`язку із чим змінився її матеріальний стан. У судовому засіданні 28.08.2024 представник відповідача адвокат Ороновська О.М. зазначила, що відповідач не заперечує щодо збільшення розміру аліментів, однак вважає, що стягнення аліментів повинне відбуватись саме у твердій грошовій сумі у розмірі 3500\~грн щомісячно. Зазначила, що [PERSON] дійсно є фізичною особою-підприємцем та на даний час перебуває у шлюбі із [PERSON] , у якому народилась дитина [PERSON] . Крім цього, подружжя також виховує двох дітей дружини від першого шлюбу - [PERSON] та [PERSON] . При цьому пасинок відповідача [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи та потребує особливої уваги. Так само і відповідач станом на даний час є особою з інвалідністю третьої групи. У судове засідання 28.08.2024 відповідач [PERSON] не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що з 12.02.2012 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.06.2014 у справі № 607/6744/14-ц (а.с. 7). У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.07.2014 у справі № 607/9569/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи стягнення з 12.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Як вбачається з довідки ПП «ТернопільКомСервіс» № 199 від 31.05.2024, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Такі обставини також підтверджуються витягами з реєстру територіальної громади № 2024/003996516 від 22.04.2024 та № 2024/003520555 від 09.04.2024 (а.с. 11, 12). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, ст.\~182,\~183 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 22.05.2019 у справі № 444/2619/16-ц; від 18.09.2019 у справі №127/12177/17-ц. Щодо підстав для зміни розміру аліментів суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України\~визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 грн. Так, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно були визначені судом у 2014 році, коли дитині сторін було 2 роки. Наразі дитина підросла та для свого інтелектуального та соціального розвитку, а також для забезпечення належних умов проживання та навчання потребує більших витрат, ніж на момент постановлення судового рішення від 11.07.2014. Також суд ураховує, що виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребує дитина сторін, рівень інфляції в країні, розмір раніше визначених на утримання дитини [PERSON] аліментів є недостатнім для забезпечення дитині належного життєвого рівня. Також відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] з 02.07.2021 є фізичною особою-підприємцем, що свідчить про зміну матеріального становища відповідача (а.с. 13). При цьому суд також враховує наявність на утриманні відповідача ще однієї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 36). Крім цього, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 725707 від 23.04.2024 відповідач є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01.05.2026 (а.с. 40-41). Разом з тим суд відхиляє доводи відповідача про наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей його дружини від першого шлюбу, оскільки обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей покладається на їхніх батьків, а відповідач не є батьком дітей [PERSON] , [INFO] (а.с. 37) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 38). При цьому суд також приймає до уваги, що відповідач фактично визнав позов у частині розміру аліментів, які просить стягувати з нього позивач, оскільки не заперечував проти стягнення аліментів у сумі 3500 грн, що є навіть більше, ніж 1/4 частина від розміру середньомісячної заробітної плати на території Тернопільської області (а.с. 44-46). Щодо способу стягнення аліментів, суд зазначає, що абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України регламентує, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому у судовому засіданні позивач наполягала на стягненні аліментів саме у частці від доходу відповідача, мотивуючи це можливістю збільшення у майбутньому розміру такого доходу, що відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини сторін. Відтак, зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 11.07.2014 мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, на збільшення витрат на утримання дитини, що впливає на майновий стан позивача, а також на фактичне визнання відповідачем позову в частині розміру стягуваних аліментів, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved