Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

У лютому 2024 року ТОВ «ФК\~«Ейс» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №26209000430076 від 19.06.2019 року в сумі 98102,99 грн., а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що\~19.06.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір №26209000430076, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 12000,00 грн. строком на 12 місяців, з оплатою процентів в розмірі 48% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних за прострочену заборгованість. Заборгованість погашається клієнтом шляхом зарахування обов`язкового платежу в розмірі 2,00% від суми фактичної заборгованості з 6 числа місяця, що йде через один місяць після місяця в якому використаний кредит (п.2.3 кредитного договору). До підписання цього договору клієнт ознайомився та погодився з умовами Універсального договору банківського обслуговування клієнтів- фізичних осіб, Тарифами банку, Публічним договором(офертою). Відповідач перед укладанням договору подав всі необхідні документи, а банк на їх підставі провів ідентифікацію та верифікацію відповідача. АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконав належним чином в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі 47895,50 грн., що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 19.06.2019 по 11.07.2023. Позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав. Отримані кредитні кошти не повернув, проценти за користування грошовим коштами не сплатив. Станом на 22.02.2024 року заборгованість за договором становить 98102,99 грн., яка складається з: - 31335,90 грн. залишок строкового кредиту; 1889,53 грн. залишок нарахованих строкових процентів; 16559,60 грн. залишок простроченого кредиту; - 48317,96 грн. залишок прострочених відсотків. 12.07.2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №12/07/23, за яким клієнт відступив ( за плату) права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстру боржників, згідно з Додатком 12, у тому числі і право вимоги до боржника [PERSON] на загальну суму 98102,99 грн. 29.01.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір про відступлення прав вимоги №29/01/24-01, за яким клієнт відступив факторові (за плату) права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстру боржників, згідно з Додатком 1, у тому числі і право вимоги до боржника [PERSON] на загальну суму 98102,99 грн. Позивач 03.02.2024 року направив відповідачу лист повідомлення про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором №26209000430076 від 19.06.2019,однак [PERSON] вимоги позивача не виконала. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором 98102,99 грн., судові витрати: судовий збір 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 4500,00 грн. Ухвалою\~Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач відзив на позов не подавала. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Неодноразово надсилав а адресу суду свої письмові пояснення щодо позову. В обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що позивачем не доведено факт отримання [PERSON] грошових коштів від АТ «Банк Кредит Дніпро». Він не заперечує те, що [PERSON] підписувала договір №2620900430076, але позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували те, що [PERSON] подавала заявку на видачу їй готівкових коштів, не надано квитанцій про видачу їй грошових коштів банком, доказів отримання в банку банківської картки. Представником відповідача також подана заява про застосування до позовних вимог позивача позовної давності, просив відмовити у задоволені позову повністю. Представником відповідача 03 червня 2024 року було подано клопотання про проведення почеркознавчої експертизи (а.с.185-187, т. 1), однак в подальшому представник відповідача дане клопотання не підтримав, просив його не розглядати (протокол від 21.08.2024, № з/п29). Ухвалою суду від 07 червня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача про витребування у позивача оригіналів документів, які посвідчують передання позикодавцем Акціонерним Товариством «Банк Кредит Дніпро» позичальнику [PERSON] визначеної договором грошової суми; первинні документи фінансової звітності та бухгалтерського обліку оформлені за укладеним кредитним договором про перерахування кредитних коштів з особистого рахунку компанії на особистий рахунок [PERSON] ; касовий документ, заяву на видачу готівки, про надання позичальнику кредитних коштів;акт прийому- передачі документів між ТОВ «ФК «Ейс» та АТ «Банк Кредит Дніпро» на підставі укладеного договору факторингу за кредитною справою сформованою за кредитним договором №26209000430076 від 19.06.2019; оригінал кредитного договору №26209000430076 від 19.06.2019, який був укладений між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] ; паспорт споживчого кредиту складеного за кредитним договором №26209000430076 від 19.06.2019;копію ліцензії ТОВ «ФК «Ейс» з додатками; розписку в оригіналі від ТОВ «ФК «Ейс» про отримання [PERSON] пластикової картки банку АТ «Банк Кредит Дніпро». Ухвалою суду від 02 липня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування у АТ «Банк Кредит Дніпро» заяву про отримання готівки [PERSON] , заяву про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок, договір про відкриття особового рахунку, розписку про отримання пластикової картки [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши надані суду письмові докази, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19 червня 2019 року між АТ «БанкКрдит Дніпро» і [PERSON] був укладений договір №26209000430076 про встановлення кредитного ліміту (оригінал договору а.с. 23, т.2). За умовами цього договору банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого в банку, за яким можуть здійснюватися операції з використанням електронного платіжного засобу (далі-кредитна картка), шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення (далі - Кредит), з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку (п.1.1 договору). Ліміт кредитної лінії на дату укладення цього договору становить - 49900,00 грн. (п.1.2.1 договору). Строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше, ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що зазначені в цьому договорі. Продовження строку кредитної лінії може здійснюватися необмежену кількість разів ( п. 1.2.2 договору). У пункті 1.2.3 встановлено,що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і становить : 48% річних - на строкову заборгованість за кредитом; 66% річних на прострочену заборгованість за кредитом. Пільговий період становить 86 днів. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01% річних. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 58,89% . Згідно із п. 2.3 заборгованість за цим договором погашається клієнтом шляхом зарахування обов`язкового платежу на рахунок, визначний в п.1.1 цього договору з 6 числа місяця, наступного за місяцем в якому був використаний кредит до 5 числа місяця, що йде через один місяць в якому був використаний кредит. Для укладення даного договору 19 червня 2019 року [PERSON] надала банку копії паспорту, РНОКПП, які засвідчила своїм підписом (а.с. 109-110, т. 1). 19 червня 2019 року сторонами був підписаний Паспорт споживчого кредиту, в якому також зазначені основні умови кредитування (оригінал а.с.24 т.2). 19.06.2019 року Сіра отримала картку № [NUMBER] , що підтверджується розпискою про отримання картки ( а.с.105, т.4). З пояснень АТ «Банк Кредит Дніпро» щодо отримання готівки [PERSON] та заяви про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок, встановлено, що [PERSON] не подавалася заява про отримання готівки та заява про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок, оскільки відбулося кредитування рахунку № [NUMBER] шляхом здійснення банком платежів з рахунку [PERSON] , які вона ініціювала, використовуючи електронний платіжний засіб (картку), здійснюючи оплату за придбані товари та послуги,зокрема розраховувалася у магазинах та аптеках, знімала готівку в банкоматах за рахунок встановленого банком ліміту кредитної лінії ( а.с.103, т. 4). Верховний Суд у своїх постановах (див. постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2023 у справі 910/15023/21, від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц) неодноразово зазначав, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Отже, виписки з особових рахунків є документом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, позики або надання фінансової допомоги тощо. З наданої позивачем виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 19.06.2019 по 11.07.2023 ( а. с. 32 - 269, т. 2; а. с. 1 - 260, т.3, а.с.1 63, т.4) встановлено, що [PERSON] , починаючи з 20 червня 2019 року і до 16 квітня 2021 року активно користувалася кредитними коштами ( оплачувала покупки в магазинах, аптеках тощо, знімала готівкові кошти в банкоматах), здійснювала повернення кредитних коштів (див. виписку по особовому рахунку а.с.3- 63, т.4). У виписці також відображено нарахування процентів за користування кредитом. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 146-147, т.1; а.с. 64-66, т.4), який повністю узгоджується із даними виписки по особовому рахунку [PERSON] , встановлено, що відповідачка має заборгованість в загальному розмірі 98102,99 грн., яка складається з: -31335,90 грн. залишок строкового кредиту; -1889,53 грн. залишок нарахованих строкових відсотків; -16559,60 грн. - залишок простроченого кредиту; -48317,96 грн. залишок прострочених відсотків. Заяви про припинення строку дії кредитного ліміту, що встановлено п. 1.2.2 договору №26209000430076, [PERSON] банку не подавала. Таким чином, надана банком виписка за картковими рахунками позичальника [PERSON] підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. 12.07.2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №12/07/23, за яким клієнт відступив ( за плату) права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстру боржників, згідно з Додатком 12, у тому числі і право вимоги до боржника [PERSON] на загальну суму 98102,99 грн., про що складено Акт приймання передачі прав вимоги до договору факторингу №12/07/23 від 12 липня 2023 року (а.с. 111-112,115,137-148, т.1). 29.01.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір про відступлення прав вимоги №29/01/24-01, за яким клієнт відступив ( за плату) права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстру боржників, згідно з Додатком 1, у тому числі і право вимоги до боржника [PERSON] на загальну суму 98102,99 грн., про що складено Акт приймання передачі прав вимоги до договору факторингу №12/07/23 від 12 липня 2023 року (а.с. 113-114,118-119,131-135, т.1). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідач [PERSON] вимогу позивача, яка була направлена їй 03.02.2024 року (а.с.17, т.1), про сплату заборгованості за договором не виконала, що є порушенням законних прав\~кредитора. На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд установив, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, проте відповідач умови договору щодо повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування кредитними коштами виконувала неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором в загальній сумі 98102,99 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача, підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача, то ця заява не підлягає задоволенню з таких підстав. З 12.03.2020 року по 01.07.2023 року в Україні діяв карантин, запроваджений з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. За таких підстав заява відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача задоволенню не підлягає. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн, суд зазначає наступне. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано: Договір надання правничої допомоги №16/02/24 від 16 лютого 2024 року, додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №16/02/24 від 16 лютого 2024 року, Акт прийому передачі наданих послуг від 16 лютого 2024 року (120-124, т.1), довіреність від 30.10.2023 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Тараненко А.І. ( а.с. 216-217, т.1). Відповідно до Акту прийому передачі наданих послуг від 16 лютого 2024 року (120-124), адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало позивачу ТОВ «ФК «Ейс» наступні послуги: складання позовної заяви (2 год.) 4000,00 гр.; вивчення матеріалів справи за кредитним договором [PERSON] (1год) 500,0 грн. (а.с. 120, т.1). Відповідно до п.3.1 договору надання правничої допомоги №16/02/24 від 16 лютого 2024 року отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Згідно із п. 3.7 цього договору Клієнт сплачує гонорар не пізніше 30 банківських днів з моменту направлення Клієнту рахунку на оплату наданих послуг. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~статтею 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з пунктом 4 частини першої "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 цього Закону\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 наведеного Закону. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності опрацьовування певного обсягу матеріалів справи для якісного представництва інтересів, з огляду на порядок вирішення спору (у спрощеному позовному провадженні), вважає за необхідне задовольнити вимоги представника позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Такий розмір судових витрат, на думку суду, є справедливим, обґрунтованим, є співмірними зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із платіжною інструкцією № 2337 від 23 лютого 2024 року позивачем ТОВ «ФК «Ейс» при подачі позову\~до суду через систему «Електронний суд» було сплачено 2422,40 грн. судового збору, які також підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в загальному розмірі 6922,40 грн.

Outcome: approved