Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 17.04.2024 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 26.11.2013 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу подружжя спільних дітей не мають. З лютого 2024 року шлюбні стосунки між сторонами припинено, подружжя живе окремо, спільне господарство не веде. Причиною цьому стали різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності. Між подружжям виникали конфлікти та сперечки, внаслідок яких було втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач не має змоги розірвати шлюб в органах РАЦС, оскільки не підтримує ніяких контактів з відповідачкою. Майновий спір між сторонами відсутній, на примирення позивач не згоден. За таких обставин [PERSON] вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить його розірвати. Ухвалою суду від 23.05.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.15-16). Позивач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, до позовної заяви долучено клопотання представника позивача про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.8). Відповідач повідомлялась про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу її реєстрації було направлено ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, про що свідчить конверт (а.с.18), відзиву на позовну заяву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслала. Справа розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України справа розглядалась заочно. Судом встановлено: 26.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис за №54 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя спільних дітей немає. Через часті сварки та конфлікти стосунки між сторонами припинені в лютому 2024 року. З тих пір подружжя проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами. Майновий спір відсутній, на примирення позивач не згодний. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить його інтересам. За змістом ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved