Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивач, ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19.02.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір №014/3466/31445/73, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 15447,52 доларів США на 72 місяця, зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищевказаним кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/08/11-03/014/07, за умовами якого остання добровільно взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за борговими зобов`язаннями перед кредитором відповідати за борговими зобов`язаннями [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору №014/3466/31445/73 від 19.02.2007 року. Позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно. Кредит був наданий, однак відповідач зобов`язання не виконав належним чином, тому банк звернувся до суду із позовом для стягнення заборгованості, яка становила 177806,09 грн. Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30.09.2009 року у цивільній справі №2-1649/09 було солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2-1649/09 було солідарно з відповідачів зазначену заборгованість. В подальшому на виконання вищезазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який банком подано для примусового виконання судового рішення до Державної виконавчої служби. Оскільки вищезазначене рішення не є виконаним, позивач звернувся до суду з даним позовом. 18.12.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» був укладений договір відступлення права вимоги №114/2-28, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив), а АТ «Оксі Банк» прийняв права вимоги до [PERSON] та з [PERSON] за кредитним договором №014/3466/31445/73 від 19.02.2007 року. В подальшому, 18.12.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги №114/2-28-1, відповідно до умов якого, ВАТ «Оксі Банк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги до [PERSON] та з [PERSON] за кредитним договором №014/3466/31445/73 від 19.02.2007 року. За таких обставин, станом на 23.02.2022 року зважаючи на невиконання відповідачами своїх зобов`язань встановлених рішенням, що ухвалив Тернівський районний суд м.Кривого Рогу від 30.09.2009 року по справі №2-1649/09, котрим з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість в розмірі 177806,09 грн., та враховуючи період за котрий здійснюється розрахунок з 04.04.2017 року по 2302.2022 року: розмір 3% річних за вказаний період складає 26044,22 грн.; розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 71833,66 грн., що разом дорівнює 97877,88 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 19.06.2024 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідачі повідомлялися належним чином, у встановлений законом порядок. 02.07.2024 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Згідно якого позовні вимоги не визнає та категорично проти них заперечує. Відповідачка зазначила, що її колишній чоловік [PERSON] дійсно уклав кредитний договір з банком «Райффайзен Банк Аваль» на отримання споживчого кредиту, про що їй стало відомо лише зі слів чоловіка та жодного договору поруки вона не підписувала. До позовної заяви позивачем не додано жодного письмового доказу, який міг би підтвердити наявність у [PERSON] кредитних зобов`язань перед банком. Крім того, [PERSON] зазначила, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , а тому будь-які нарахування після смерті боржника є незаконними як такі, що здійснені після припинення зобов`язання. 10.07.2024 року від представника ТОВ «ФК «Профіт Капітал», адвоката Ушакевич М.П. надійшла відповідь на відзив. Ознайомившись зі змістом відзиву, позивач вважає, що позовні вимоги є цілком законними, обґрунтованими та такими, що відповідають процедурі та вимогам чинного законодавства, а поданий відзив відповідачки [PERSON] є не аргументованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. За умовами договору, зокрема п.1.2.сторони встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язанням боржника [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору №014/3466/31445/73 від 19.02.2007 року. Пунктом 5.2. договору, поручитель підтвердив, що йому відомі усі істотні умови кредитного договору №014/3466/31445/73 від 19.02.2007 року. Тобто, дані обставини спростовують доводи відзиву на позовну заяву відповідачки у даній справі про відсутність договірних та боргових зобов`язань між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Зазначає, що відповідач порушив грошове зобов`язання, а саме виконання судового рішення, і у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст.625 ЦК України. Щодо відступлення права вимоги, то відповідно до ст.512 ЦК України та умов Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019р. позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №014/3466/31445/73 від 19.02.2007р., а також по виконанню зобов`язань боржника за рішенням суду та виконавчому провадженню. Доводи відповідача про неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання - не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №361/2105/16-ц. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.02.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір №014/3466/31445/73, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 15447,52 доларів США на 72 місяця, зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищевказаним кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/08/11-03/014/07, за умовами якого остання добровільно взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за борговими зобов`язаннями перед кредитором відповідати за борговими зобов`язаннями [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору №014/3466/31445/73 від 19.02.2007 року. Позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно. Кредит був наданий, однак відповідач зобов`язання не виконав належним чином, тому банк звернувся до суду із позовом для стягнення заборгованості, яка становила 177806,09 грн. Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30.09.2009 року у цивільній справі №2-1649/09 було солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2-1649/09 було солідарно з відповідачів зазначену заборгованість. В подальшому на виконання вищезазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який банком подано для примусового виконання судового рішення до Державної виконавчої служби. Оскільки вищезазначене рішення не є виконаним, позивач звернувся до суду з даним позовом. 18.12.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» був укладений договір відступлення права вимоги №114/2-28, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив), а АТ «Оксі Банк» прийняв права вимоги до [PERSON] та з [PERSON] за кредитним договором №014/3466/31445/73 від 19.02.2007 року. В подальшому, 18.12.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги №114/2-28-1, відповідно до умов якого, ВАТ «Оксі Банк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги до [PERSON] та з [PERSON] за кредитним договором №014/3466/31445/73 від 19.02.2007 року. За таких обставин, станом на 23.02.2022 року зважаючи на невиконання відповідачами своїх зобов`язань встановлених рішенням, що ухвалив Тернівський районний суд м.Кривого Рогу від 30.09.2009 року по справі №2-1649/09, котрим з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість в розмірі 177806,09 грн., та враховуючи період за котрий здійснюється розрахунок з 04.04.2017 року по 2302.2022 року: розмір 3% річних за вказаний період складає 26044,22 грн.; розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 71833,66 грн., що разом дорівнює 97877,88 грн. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається\~таким,\~що\~вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо\~його\~зміст зафіксований\~в\~одному\~або кількох\~документах\~(у\~тому\~числі\~електронних),\~у\~листах,\~телеграмах,\~якими\~обмінялися\~сторони,\~або\~надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що\~використовується\~сторонами.\~У\~разі\~якщо зміст\~правочину\~зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст\~такого\~правочину також\~може\~бути\~зафіксовано шляхом\~посилання\~в\~одному з\~цих\~документів\~на інші\~документи,\~якщо\~інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.\~2\~ст. 625\~ЦК\~України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо припинення поруки на підставі частини третьої статті 523 ЦК України. На відміну від правила частини третьої статті 559 ЦК України, за правилом частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Ця правова норма може поширюватися на невичерпну кількість правовідносин, які виникають у зв`язку із заміною боржника в порядку як універсального, так і сингулярного правонаступництва. Проте, на переконання Верховного Суду, правила статті 523 ЦК України також не можуть бути застосовані до правовідносин за встановлених обставин цієї справи, виходячи з таких міркувань. Для з`ясування належного розуміння правила статті 523 ЦК України для оцінки спірних правовідносин вирішальним є визначення співвідношення моменту настання обставин, з якими пов`язується припинення поруки за згаданими правилами частини першої статті 523, та моменту пред`явлення формалізованої вимоги кредитором до поручителя. У таких висновках Верховний Суд керується тим, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за кредитним договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку під час дії (чинності) поруки; при цьому смерть позичальника, що настала у подальшому - після звернення кредитора до суду з відповідним позовом, та наступна заміна у спірних правовідносинах особи боржника його спадкоємцями, не може призвести до припинення поруки ретроспективно у тому разі, якщо мало місце своєчасне пред`явлення вимоги до поручителя. Отже, у разі, якщо кредитор за життя позичальника реалізував своє право вимоги до поручителя (звернувся з відповідним позовом до суду) до настання умов, за яких порука припиняється, тому відсутні правові підстави для висновку, що порука припинилася у зв`язку з подальшою заміною боржника у порядку спадкування. Зокрема, у справі, яка переглядається, на момент подання позову банк набув право пред`явлення вимоги до поручителя у зв`язку з невиконанням зобов`язання позичальником, оскільки порука не була припиненою, боржник у зобов`язанні не був замінений, адже смерть позичальника настала під час розгляду справи судом першої інстанції, після пред`явлення вимог як до боржника в основному зобов`язанні, так і до його поручителя. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, враховуючи судову практику, що склалася, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає до часткового задоволення. Оскільки, звертаючись до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя, банк пред`явив вимоги про стягнення заборгованості під час чинності поруки, а тому відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позову до поручителя після смерті боржника та заміни його особи у зобов`язанні спадкоємцями. Особа, яка поручилася за іншу особу та гарантувала своїм майном обов`язкове виконання неї свого зобов`язання перед її кредитором, зобов`язана виконати свій субсидіарний обов`язок у разі, якщо таке право вимоги до нього виникло та було реалізоване шляхом подання відповідного позову до суду за життя позичальника, який не виконав свого обов`язку. Отже, на переконання Верховного Суду, правильним є висновок, що у разі, якщо у поручителя виник обов`язок з погашення заборгованості за кредитним договором до смерті позичальника, то відсутні правові підстави стверджувати, що порука припинилася відповідно до правил частини першої статті 523 ЦК України, оскільки можливі умови припинення поруки настали після виникнення обов`язку з погашення заборгованості, а отже поручитель не може бути звільнений від відповідальності у зв`язку з подальшою смертю позичальника та відсутністю згоди поручителя відповідати за зобов`язаннями боржника. Отже, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню 97877,88 грн. заборгованості. Суд констатує, що [PERSON] порушив грошове зобов`язання, а саме виконання судового рішення, і у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст.625 ЦК України. При цьому, суд констатує, що основне зобов`язання було забезпечено порукою, поручителем виступила [PERSON] , що в т.ч. встановлено рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30.09.2009р. по справі №2-1649/09. Рішення суду надбало законної сили. Тому доводи відповідачки [PERSON] про те, що вона не підписувала договору поруки, суд вважає неспроможними. Щодо відступлення права вимоги, то відповідно до ст.512 ЦК України та умов Договору відступлення права вимоги від 18.12.2019р. позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №014/3466/31445/73 від 19.02.2007р., а також по виконанню зобов`язань боржника за рішенням суду та виконавчому провадженню. Доводи відповідача про неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання - не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №361/2105/16-ц. Тому доводи відповідачки з даного приводу суд вважає необгрунтованими і недоведеними. Відповідачкою не надано до суду доказів того, що відповідачі виконали рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30.09.2009р. про стягнення з них боргу в сумі 177806грн. 09коп. Суд вирішує судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 3028 грн. суд вважає законним, обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Що стосується заявлених до стягнення витрат за надання позивачеві правничої допомоги в сумі 10000 грн., суд вважає, що вказаний розмір витрат є завищеним з урахуванням категорії спору, складності справи, розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, реально затраченого часу адвокатом, тому суд вважає необхідним задовольнити витрати за надання позивачеві правничої допомоги частково, на суму 4000 грн. На підставі ст. 526,\~527,\~530, 625 ЦК України,

Outcome: partial