Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

07.03.2024 року до Солом`янського районного суду м. Києва через підсистему «Електронний суд2 надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, у якій позивач просить суд: - стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівниками Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, та витрати на юридичну допомогу у справі № 766/23038/21 у розмірі 2 500 грн.; - стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 12 листопада 2021 року інспектором 1 роти батальйону УПП в Херсонській області Ацубором А.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 255777, якою [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн. Відповідно до змісту даної постанови, 12.11.2021 р. о 09 год. 20 хв. на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203 км. водій керував трактором-екскаватором JCB 4CX STTEMASTER, д.н.з. [NUMBER] , на дорозі призначеній для автомобілів, чим порушив п. 27.2.а ПДР України. Не погоджуючись із винесеною постановою, 22.11.2021 р. адвокат Дубовий Ігор Анатолійович, який діяв в інтересах позивача, у встановленому законом порядку звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП 18 № 255777 від 12.11.2021 р. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.01.2022 року (справа № 766/23038/21) скасовано постанову серії ДП 18 № 255777 від 12.11.2021 р. щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрито. Позивач зазначає, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих стосунків. Зазначені обставини потягли за собою вимушені зміни у його житті, порушенні нормальних життєвих зв`язків, змінився звичайний для нього спосіб життя. Так, дана подія завдала моральні переживання. Почуття образи, емоційну напругу, нервозність, викликану несправедливим відношенням до нього. Притягнення його до адміністративної відповідальності призвело до приниження його честі та гідності, порушення його нормальних життєвих зв`язків та вимагало додаткових зусиль для організації життя, завдало стресів, що полягали у підвищеній тривожності, необхідністю доведення своєї правоти через незаконне притягнення до адміністративної відповідальності. Таке незаконне притягнення до адміністративної відповідальності принизило репутацію позивача перед його роботодавцем. Крім того, позивач витрачав свій та робочий час на пошуки адвоката для оскарження зазначеної постанови. Також, на психологічний стан позивача негативно вплинуло звернення постанови до примусового виконання, що потягло додаткові витрати часу та роздратування. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінив у сумі 5 000,00 грн. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Також вказує, що йому підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу у справі про адміністративне правопорушення у розмірі 2 500 грн. Крім цього, просить стягнути на його користь понесені ним судові витрати. З огляду на викладене, просить позов задовольнити. 07.03.2024 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.03.2024 року, прийнято справу до провадження Солом`янського районного суду м. Києва, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Визначено відповідачу/ам/ строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. 02.05.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Департамент вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження доводів, якими він обґрунтовує свої моральні страждання, не надано розрахунків, з яких він виходив щодо визначення розміру моральної шкоди та якими доказами це підтверджується. Заперечуючи проти позову, Департамент у своєму відзиві вказав на те, що позивач, як на доказ спричинення йому моральних страждань, послався на рішення суду, яким було скасовано винесену відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення. Однак, цим судовим рішенням неправомірність чи незаконність дій інспектора поліції визнано не було, а сам факт оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судових інстанціях ніяким чином не порушував прав і свобод позивача, та ні в чому його не обмежував. Реалізація позивачем права на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення є його правом, закріпленим у чинних нормативно-правових актах. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження погіршення його стосунків з оточуючими, у приниженні його честі та гідності, моральних страждань та інших негативних наслідків, на які посилається позивач і які, на думку позивача, настали внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів, підтверджуючих спричинення позивачу моральної шкоди до позовної заяви не надано, а посилання позивача на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» загалом є безпідставними, оскільки відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Закону України «Про національну поліцію», Положення про Департамент патрульної поліції, - Департамент патрульної поліції та, відповідно, Управління патрульної поліції в Херсонській області не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування, а тому дія цього Закону не поширюється на співробітників Департаменту патрульної поліції, працівниками якого є інспектори, що виносили адмінпостанови. Також представник ДПП вказав на те, що процесуальні витрати, понесені у іншому судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову. Такі витрати розподіляються виключно за правилами відповідного судочинства. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.04.2020 року у справі №925/1196/18, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають застосуванню до правовідносин, які склалися між сторонами. Отже, процесуальні витрати, понесені позивачем під час розгляду справи № 766/23038/21, не є шкодою, яка може бути відшкодована в порядку ст. 11 ЦК України. Питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 766/23038/21 має вирішуватись судом у справі № 766/23038/21. Кодексом адміністративного судочинства врегульовано види та порядок розподілу судових витрат, більш того позивач не був позбавлений можливості вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 766/23038/21. Також представник ДПП вказав, що відповідач заперечує щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. Вважають, що зазначена сума є необґрунтованою та неспівмірною зі складністю самої справи. 07.05.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] - адвоката Дубкової А.І. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача повністю підтримує заявлені позовні вимоги, вважаючи, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на чинному законодавстві України, підтвердженні відповідними доказами та відповідають правовим висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах, а отже підлягають задоволенню Представник позивача вказала на те, що аргументи відповідача, які викладені у поданому до суду відзиві на позовну заяву, є безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У позовній заяві [PERSON] посилається на правовий висновок у подібних правовідносинах, який викладений у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 р. у справі № 569/1799/16-ц. Згідно із цим висновком провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження, а право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94 ВР), виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Також у позовній заяві [PERSON] вказав правовий висновок Верховного Суду щодо відшкодування моральної шкоди за подібними обставинами, який викладений у постанові від 26.01.2022 р. у справі №953/6561/20. Згідно із цим висновком закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно у зв`язку з чим є підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивач докладно зазначив у своїй заяві, в чому саме полягає моральна шкода, яку йому спричинив відповідач. Також представник зазначила, що Департамент патрульної поліції Національної поліції України у своєму відзиві вказав, що у повному обсязі заперечує щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу у справі № 766/23038/21 в розмірі 2500 грн., посилаючись при цьому на висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 14.04.2020 року у справі №925/1196/18. Разом з тим, даний висновок Суду зроблений за інших обставин справи, ніж у даній справі, та стосується правовідносин з Державною фіскальною службою України. Зазначені витрати на правову допомогу понесені позивачем у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, яку в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Підставою для відшкодування таких витрат є п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону № 266/94 ВР. Також, у відзиві відповідач заперечує щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. Вважає, що зазначена сума є необґрунтованою та неспівмірною зі складністю самої справи та посилається при цьому на правову позицію, яка викладена в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 року у справі №9901/264/19. Такі заперечення відповідача є безпідставними. 07.05.2024 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника третьої особи Державної казначейської служби України надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких третя особа не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Казначейство у своїх поясненнях вказує на те, що у даному випадку спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, що визначені ЦК України не поширюються на спірні правовідносини, оскільки у позові відсутні докази сплати позивачем накладеного штрафу. Отже, за відсутності підстав для застосування частини першої статі 1176 ЦК України, може мати місце застосування частини шостої цієї статті, яка передбачає відшкодування шкоди на загальних підставах. Ототожнюючи визнання дій незаконними із закриттям адміністративної справи, позивач посилається на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2022, по справі № 766/23038/21, яким закрито провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Проте, даним рішенням суду протиправність або незаконність дій Департаменту не встановлена. Отже, на сьогоднішній день не існує жодного судового рішення, яким би дії відповідача або його посадових осіб були визнані незаконними. При цьому, сам факт закриття справ про адміністративне правопорушення не тягне за собою обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідача завдали позивачу моральної шкоди. Таким чином, на підставі викладеного Казначейство вважає, що позивач не має права на відшкодування шкоди, оскільки вина Департаменту не встановлена належним чином та не доведена незаконність дій. Водночас, оскільки доказів як фізичного чи психічного впливу, що за твердженнями позивача, призвело до негативних наслідків морального характеру, так і доказів на підтвердження порушення звичайного режиму життя, емоційної пригніченості позивачем до суду не надано, то відповідно відсутні підстави для задоволення його вимог про відшкодування моральної шкоди у заявленому грошовому розмірі. Станом на 27.08.2024 року будь-які додаткові письмові пояснення, клопотання/заяви з процесуальних питань від учасників процесу до суду не надійшло. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: partial