Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

18 червня 2024 Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах: [PERSON] , [INFO] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , з участю третьої особи: Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви», у якій просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви», в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що підлягає індексації згідно закону, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В разі зміни закладу, в якому перебуватиме дитина - таке стягнення продовжити проводити на користь фізичної або юридичної особи за місцем її перебування. Витрати пов`язані із розглядом справи в суді покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформації Шевченківського ВДРАЦС у місті Львові від 18.11.2023 № 1859/33.26-236 державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (відомості про батька записані за вказівкою матері). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що листом відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району від 01.11.2023 № 4-260001-49490 повідомлено відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району, що працівниками поліції за адресою: [ADDRESS] , виявлено малолітню дитину [PERSON] в неохайному зовнішньому вигляді, мати якого [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим, на підставі акту органу внутрішніх справу України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21.10.2023 малолітнього [PERSON] доставлено в КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви». Із зазначеного листа вбачається, що під час розгляду матеріалів встановлено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] , проживає тимчасово, займається пошуком житла та в подальшому за даною адресою проживати не буде. Наказом управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 14.11.2023 № 556, малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.11.2023 № 652, малолітнього [PERSON] влаштовано на повне Державне утримання у КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви». Відділом «Служба у справах дітей» Сихівського району та КУЗТ «Львівський міський цент соціальних послуг та реабілітації «Джерело» здійснювались візити за місцем фактичного проживання [PERSON] , [ADDRESS] , однак двері у помешкання ніхто не відчиняв, залишались запрошення у відділ. Станом на 05.12.2023 [PERSON] у відділ не з`являлася. Працівниками СЮП ВП ЛРУП № 1 ГУНП У Львівській області здійснено вихід за місцем реєстрації [PERSON] , [ADDRESS] , проте двері у помешкання ніхто не відчинив, на неодноразові телефонні дзвінки слухавки ніхто не піднімав. 05.03.2024 [PERSON] з`явилась у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району та повідомила, що змінила адресу проживання та проживає за адресою: [ADDRESS] , зобов`язалась вжити необхідні заходи для того щоб повернути на виховання дитину, а саме: систематично відвідувати малолітнього сина в закладі, укласти договір в Сихівському відділенні соціальної роботи КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» про надання їй соціальних послуг, офіційно працевлаштуватись та забезпечити дитині належні та безпечні умови для проживання та виховання, про що надала письмові пояснення. Проте, як слідує з листа КУЗТ «Львівський міський цент соціальних послуг та реабілітації «Джерело» від 19.04.2024 № 4-260315-5336 [PERSON] у Сихівське відділення соціальної роботи для отримання соціальних послуг не зверталася. На неодноразові візити фахівців двері ніхто не відчиняв, на запрошення з`явитись у Сихівське відділення соціальної роботи не відреагувала. Також, 08.05.2024 працівниками відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району здійснено візит за адресою: [ADDRESS] , однак двері квартири ніхто не відчинив. Зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] виїхала з орендованої квартири та де вона зараз проживає їм невідомо. Зазначає, що останній раз [PERSON] відвідувала сина в закладі 15.03.2024. 04.06.2024 працівником відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району спільно з фахівцем соціальної роботи Шевченківського району здійснено візит за місцем реєстрації [PERSON] , [ADDRESS] , зі слів бабці - [PERSON] встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, місце її перебування невідоме. Відтак, з часу останнього візиту у відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району, який відбувся 05.03.2024 [PERSON] не виконала зобов`язання які власноручно написані нею, на жоден контакт з службами не виходила, за місцем фактичного проживання та за місцем реєстрації не проживає, на телефонні дзвінки не відповідає, станом на зараз місце її перебування невідоме. Враховуючи свідоме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, відділом «Служба у справах дітей» Шевченківського району направлено подання голові комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про надання висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та подальшого звернення до суду з позовною заявою про позбавлення її батьківських прав. [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не з`явилася, однак про дату та час засідання повідомлялась належним чином. [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради повідомила, що за місцем реєстрації [PERSON] не проживає, близько місяця тому їй зателефонувала та повідомила, що зараз вона проживає в м. Києві, зв`язку з нею не має оскільки донька постійно змінює номера телефонів. Вважає, що позбавлення доньки батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] буде відповідати найкращим інтересам дитини, оскільки у зв`язку із ухиленням від виконання батьківських обов`язків рішенням Шевченківського районного суду м. Львова її було позбавлено батьківських прав відносно старшої доньки [PERSON] , 2014 року народження, після чого розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради її призначено опікуном дитини. Під час розгляду даного питання, комісією з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не здобуто належних доказів щодо неможливості виконання матір`ю батьківських обов`язків відносно дитини. На даний час малолітній [PERSON] є дитиною, яка залишились без батьківського піклування, а дії відповідачки не дають підстав вважати про наявність об`єктивних причин, які унеможливили б дбати про нього, належно виховувати, забезпечувати фізичний та розумовий розвиток дитини. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, комісія з питань захисту прав дитини прийшла до висновку, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, а тому є законні підстави для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи фактичне ухилення від виконання батьківських обов`язків покладених на відповідачку чинним законодавством України, з метою захисту прав та інтересів дитини, Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок від 12.06.2024 №260001-вих-83831 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, зазначає, що матір не має жодних намірів забрати дитину на виховання та не зверталася з цього приводу у встановленому законом порядку до будь-яких із суб`єктів соціальної роботи, чим прямо порушує норми Сімейного кодексу України. Враховуючи вказану інформацію та загальний аналіз обставин виконання батьківських обов`язків [PERSON] орган опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради мав усі законні та правові підстави на прийняття рішення про позбавлення батьківських прав відповідачку. На даний час дитина потребує належної батьківської опіки, а дії відповідачки не дають підстав вважати про наявність об`єктивних причин, які унеможливили б дбати про неї, належно виховувати, забезпечувати фізичний та розумовий розвиток, таким чином малолітній [PERSON] потребує захисту з боку органу опіки та піклування. Крім того, розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку для дитини, відтак, вважають за необхідне стягувати з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 заробітку /доходу платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з вищевказаним орган опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради змушений звернутись до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з неї аліментів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавала. Представник третьої особи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви» у судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради перебуває малолітній [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 23.02.2023 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 211, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформації Шевченківського ВДРАЦС у місті Львові від 18.11.2023 № 1859/33.26-236 державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (відомості про батька записані за вказівкою матері). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 15.11.2023 № 1203. Листом відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району від 01.11.2023 № 4-260001-49490 повідомлено відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району, що працівниками поліції за адресою: [ADDRESS] , виявлено малолітню дитину [PERSON] в неохайному зовнішньому вигляді, мати якого [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим, на підставі акту органу внутрішніх справу України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21.10.2023 малолітнього [PERSON] доставлено в КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви». Із зазначеного листа вбачається, що під час розгляду матеріалів встановлено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] , проживає тимчасово, займається пошуком житла та в подальшому за даною адресою проживати не буде. Оскільки [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Львова, матеріали справи направлені у відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району для вжиття заходів відповідно до повноважень. Наказом управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 14.11.2023 № 556, малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.11.2023 № 652, малолітнього [PERSON] влаштовано на повне державне утримання у КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви». Як вбачається з листів відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району від 06.12.2023 № 4-260001-16415 та КУЗТ «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» від 14.12.2023 № 4-260315-58064, працівниками 26.10.2023, 08.11.2023, 22.11.2023 здійснювались візити за місцем фактичного проживання [PERSON] , [ADDRESS] , однак двері у помешкання ніхто не відчиняв, залишались запрошення у відділ. Станом на 05.12.2023 [PERSON] у відділ не з`являлася. Працівниками СЮП ВП ЛРУП № 1 ГУНП У Львівській області здійснено вихід за місцем реєстрації [PERSON] , [ADDRESS] , проте двері у помешкання ніхто не відчинив, на неодноразові телефонні дзвінки слухавки ніхто не піднімав. Вказане стверджується листом від 15.03.2024 № 7044/41/01/13-24. 05.03.2024 [PERSON] з`явилась у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району та повідомила, що змінила адресу проживання та проживає за адресою: [ADDRESS] , зобов`язалась вжити необхідні заходи для того щоб повернути на виховання дитину, а саме: систематично відвідувати малолітнього сина в закладі, укласти договір в Сихівському відділенні соціальної роботи КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» про надання їй соціальних послуг, офіційно працевлаштуватись та забезпечити дитині належні та безпечні умови для проживання та виховання, про що надала письмові пояснення. Проте, як слідує з листа КУЗТ «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» від 19.04.2024 № 4-260315-5336 [PERSON] у Сихівське відділення соціальної роботи для отримання соціальних послуг не зверталася. На неодноразові візити фахівців двері ніхто не відчиняв, на запрошення з`явитись у Сихівське відділення соціальної роботи не відреагувала. Також, 08.05.2024 працівниками відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району здійснено візит за адресою: [ADDRESS] , однак двері квартири ніхто не відчинив. Зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] виїхала з орендованої квартири та де вона зараз проживає їм невідомо. Вказане стверджується листом від 09.05.2024 № 4-260001-6416. Із листа КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви» від 12.04.2024 № 152 слідує, що останній раз [PERSON] відвідувала сина в закладі 15.03.2024. 04.06.2024 працівником відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району спільно з фахівцем соціальної роботи Шевченківського району здійснено візит за місцем реєстрації [PERSON] , [ADDRESS] , зі слів бабці - [PERSON] встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, місце її перебування невідоме. Відтак, з часу останнього візиту у відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району, який відбувся 05.03.2024 [PERSON] не виконала зобов`язання які власноручно написані нею, на жоден контакт з службами не виходила, за місцем фактичного проживання та за місцем реєстрації не проживає, на телефонні дзвінки не відповідає, станом на зараз місце її перебування невідоме. Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.12.2022 у справі № 466/5639/22 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи свідоме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, 29.05.2024 № 4-260001-29240 відділом «Служба у справах дітей» Шевченківського району направлено подання голові комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо прийняття рішення для подальшого звернення до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не з`явилася, однак про дату та час засідання повідомлялась належним чином. [PERSON] яка є матір`ю [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради повідомила, що за місцем реєстрації [PERSON] не проживає, близько місяця тому їй зателефонувала та повідомила, що зараз вона проживає в м. Києві, зв`язку з нею не має оскільки донька постійно змінює номера телефонів. Вважає, що позбавлення доньки батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] буде відповідати найкращим інтересам дитини, оскільки у зв`язку із ухиленням від виконання батьківських обов`язків рішенням Шевченківського районного суду м. Львова її було позбавлено батьківських прав відносно старшої доньки [PERSON] , 2014 року народження, після чого розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради її призначено опікуном дитини. Під час розгляду даного питання, комісією з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не здобуто належних доказів щодо неможливості виконання матір`ю батьківських обов`язків відносно дитини. На даний час малолітній [PERSON] є дитиною, яка залишились без батьківського піклування, а дії матері не дають підстав вважати про наявність об`єктивних причин, які унеможливили б дбати про нього, належно виховувати, забезпечувати фізичний та розумовий розвиток дитини. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, комісія з питань захисту прав дитини прийшла до висновку, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, а тому є законні підстави для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи фактичне ухилення від виконання батьківських обов`язків покладених на нею чинним законодавством України, з метою захисту прав та інтересів дитини, Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок від 12 червня 2024 року №260001-вих-83831 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Сама відсутність участі матері у вище описаному та загальноприйнятому i зрозумілому процесі підтверджує її повне та систематичне i свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо дитини, відтак дитина залишилась без батьківської опіки i тому є потреба в юридичному врегулюванні статусу та захисту права i законних інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав, як крайній захід впливу до відповідача є доречним i співрозмірним у захисті прав та законних інтересів дитини i перевагу слід надати, якнайкращому захисту інтересів дитини, які фактично порушуються з боку відповідача. Очевидним є те, що потрібно провести паралель між крайньою мірою терпимості з боку дитини права якої порушуються i крайньою безвідповідальністю відповідача. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування i допомогу, внаслідок своєї фізичної i розумової незрілості, потребують спеціальної охорони й піклування i допомогу, включаючи належний правовий захист, як до так i після народження. Судом встановлено, що мати не має жодних намірів, забрати дитину на виховання та не зверталася з цього приводу у встановленому законом порядку до будь-яких із суб`єктів соціальної роботи, чим прямо порушує норми Сімейного кодексу України. Враховуючи вказану інформацію та загальний аналіз обставин виконання батьківських обов`язків [PERSON] , орган опіки i піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради мала усі законні та правові підстави на прийняття рішення про позбавлення батьківських прав відповідача. На даний час дитина потребує належної батьківської опіки, а дії відповідача не дають підстав вважати про наявність об`єктивних причин, які унеможливили б дбати про неї, належно виховувати, забезпечувати фізичний та розумовий розвиток, таким чином [PERSON] потребує захисту з боку органу опіки та піклування. Письмові докази, які додані до матеріалів справи, як на підтвердження обставин, на які посилається Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради доводять про максимальне вжиття заходів з боку відповідних служб району. Жодна інформація не спотворена та відображає об`єктивний стан неналежного виконання матір`ю своїх обов`язків. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. В своїй постанові у справі №214/1048/15-ц від 03.05.2018 року ВС звернув увагу на те, що у статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Також суд касаційної інстанції роз`яснив, що тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить і вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008), зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», установлено у 2024 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2563 грн. Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров`я дитини. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що підлягає індексації згідно закону, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дитину, тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідача належить позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини та стягнути аліменти на його утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved