Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

представник [PERSON] - адвокат Муругов В.О. звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 травня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, за час якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Перечинського районного суду від 29 липня 2020 року розірвано шлюб, зареєстрований 30 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] ; після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». За судовим наказом Перечинського районного суду від 26 вересня 2019 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 заробітку. Рішенням Перечинського районного суду від 05 жовтня 2022 року у зв`язку з тим, що з квітня 2021 року неповнолітня дитина [PERSON] , постійно проживає з батьком, припинено стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки. Після розірвання шлюбу відносини між сторонами не склалися; відповідач від самого початку не розуміла сутності проблем, які виникали у позивача та у їх дитини. В кінцевому результаті все це призвело до того, що з квітня 2021 року донька [PERSON] проживає разом із батьком у [ADDRESS] . Співвласником вказаної квартири є [PERSON] . Натомість відповідач залишилась проживати у [ADDRESS] . Крім цього, з середини 2022 року [PERSON] взагалі не хвилюється долею доньки, не цікавиться її навчанням та здоров`ям; її місцеперебування невідоме. Таким чином позивач самостійно виховує дитину, самостійно несе всі витрати на її виховання та утримання, водить до школи, доглядає, цікавиться її дозвіллям та піклується про здоров`я. 24 лютого 2023 року за заявою [PERSON] виконавчим комітетом Перечинської міської ради затверджено висновок органу опіки та піклування Перечинської міської ради, згідно якого уповноважений орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] . З огляду на вищевикладене просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 07 червня 2023 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника [PERSON] - адвоката Муругова Вячеслава Олександровича до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області про позбавлення батьківських прав, її розгляд постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, а також залучено орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, та зобов`язано виконати вимоги ч. 5 ст. 19 СК України. Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Штефаняк І.І. не з`явилися, однак останній подав заяву про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, відзив не подала, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. У судове засідання представник органу опіки та піклування Перечинської міської ради як третьої особи не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, а також зазначає, що її позиція викладена у висновку, затвердженому рішенням виконкому від 24 лютого 2023 року № 31 (додаток 3), що є у матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2020 року, що набрало законної сили 31 серпня 2020 року, розірвано шлюб, зареєстрований 30 травня 2009 року у виконкомі Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 6, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а. с 14-16). Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2022 року, що набрало законної сили 07 листопада 2022 року, припинено стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] , аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданого 26 вересня 2019 року Перечинським районним судом Закарпатської області (справа № 304/1437/19, провадження №2-н/304/16/2019), на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили (а. с. 17-20). Також з вказаного рішення вбачається, що спільна донька сторін - малолітня [PERSON] з квітня 2021 року постійно проживає з батьком, що також визнано відповідачем [PERSON] та на даний час погоджено сторонами на підставі Договору про виховання та утримання дитини від 30 червня 2022 року, згідно якого малолітня [PERSON] , [INFO] , буде проживати разом з батьком за його зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача (а. с. 17-20). Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як видно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №50262074, сформованого 18 грудня 2015 року Перечинським районним управлінням юстиції, позивач є співвласником квартири [ADDRESS] (а. с. 25). З довідки від 27 січня 2023 року № 01-22/40, виданої дирекцією Перечинського ліцею Перечинської міської ради Закарпатської області, батько учениці 1-В класу філії Початкова школа Перечинського ліцею [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] відповідально відноситься до виховання дочки, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям та її навчанням; спілкується з вчителями, як4і навчають ученицю; вчасно приводить її на навчальні заняття і забирає після уроків; дитина завжди охайна і доглянута (а. с. 26). Також матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] з 01 вересня 2016 року працює комірником в Товаристві з обмеженою відповідальністю «РІВІС», де позитивно характеризується; у період з липня по грудень 2022 року отримав заробітну плату у загальному розмірі 43 113,54 грн (а. с. 27, 28). Крім цього суд встановив, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , що підтверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав матері відносно малолітньої дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області від 24 лютого 2023 року № 31, в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] (а. с. 21-24). Із висновку органу опіки та піклування також вбачається, що згідно Акту обстеження умов проживання від 31 січня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , виявлено, що тут проживають та зареєстровані дитина з батьком. Для дитини створені належні умови для повноцінного розвитку та виховання. Житло розміщене на 1-му поверсі 3-х поверхового будинку, складається з 3 кімнат. Наявні меблі та побутова техніка, електропостачання, газопостачання, вода, водовідвід та інтернет. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам, в кімнатах чисто, дитина має окрему дитячу кімнату, де є спальне місце та місце для проведення занять, забезпечена продуктами харчування, одягом, взуттям, канцтоварами. Відповідно до листа Т.-Реметівської сільради від 03 лютого 2023 року № 03-07/207 акт обстеження матеріально-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , не має можливості, оскільки [PERSON] по місцю реєстрації не проживає. Характеристика на жінку від 03 лютого 2023 року № 03-06/207 свідчить, що вона зареєстрована за вищезгаданою адресою, але там не проживає. Адміністративною комісією виконавчого комітету Т.-Реметівської сільради справи, скарги стосовно громадянки [PERSON] не розглядались (а. с. 21-24). Так, відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», заява № 41615/07, п. 135; рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року у справі «M.S. v. Ukraine», заява № 2091/13, п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», заява № 10383/09, п. 100). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 155 цього Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18 (провадження № 61-19550св19), від 24 грудня 2020 року у справі № 676/3740/19 (провадження № 61-8098св20), від 28 липня 2021 року у справі №225/134/20 (провадження № 61-18248св20), від 12 серпня 2021 року у справі №263/401/20 (провадження № 61-8118св21). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Як роз`яснено в п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , тому суд вважає, що її слід позбавити батьківських прав відносно останньої. Одночасно суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що позов щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню, беручи до уваги найкращі інтереси дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , то з урахуванням вищевказаних норм та ч. 1 ст. 182 СК України, а також того, що відомості про заробіток (дохід) платника аліментів у матеріалах справи станом на момент розгляду справи відсутні, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі, а саме однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved