Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

19 березня 2024 року представник позивача - адвокат Казміренко Л.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, та свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] , який будучи командиром батареї мінометної бригади 2 батальйону оперативного призначення в/ч [NUMBER] [INFO] загинув від отриманого поранення несумісного з життям в районі населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області внаслідок ворожого мінометного обстрілу підрозділами збройних сил рф. Вказує, що [PERSON] на підставі розпорядження Зарічної районної в місті Суми адміністрації Сумської міської ради №164 «Про встановлення опіки над малолітнім мешканцем Зарічного району» була призначена опікуном [PERSON] , [INFO] , оскільки його одинока матір та донька позивачки, [PERSON] , померла [INFO] . [PERSON] постійно проживав однією сім`єю разом зі своєю бабусею [PERSON] та був зареєстрованим разом з нею за адресою: [ADDRESS] . До початку повномасштабного вторгнення рф на територію України [PERSON] з 29 січня 2021 року уклав контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України на посадах офіцерського складу, почав приймати безпосередню участь у бойових діях в зоні АТО/ООС, отримав звання «старший лейтенант», статус учасника бойових дій, став отримувати грошове забезпечення та усі виплати, пов`язані з проходженням служби. З цього часу позивачка [PERSON] стала перебувати на повному матеріальному утриманні у свого онука. [PERSON] був зарахований до особового складу військової частини [NUMBER] [INFO] з місцем дислокації в м. Харків, він тимчасово проживав за місцем дислокації військової частини, але не приривав сімейних зв`язків зі своєю бабусею та весь час опікувався нею. Крім того, [PERSON] більшу частину грошового забезпечення передавав на утримання [PERSON] та неодноразово здійснював грошові перекази на її рахунок. Просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом з [PERSON] , який загинув [INFO] , як член його сім`ї та перебувала на його утриманні. Ухвалою суду від 21 березня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання на 22 квітня 2024 року. Підготовче засідання відкладено до 16 травня 2024 року у зв`язку з витребування доказів та залученням співвідповідачів. Підготовче засідання відкладено до 07 червня 2024 року у зв`язку з витребування доказів. Ухвалою суду від 07 червня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 18 липня 2024 року. Розгляд справи відкладено до 16 серпня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Військової частини [NUMBER] подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позову заперечують. Представник відповідача Головного Управління Національної гвардії України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Міністерства оборони України подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. У відзиві на позовну заяву Військова частина [NUMBER] Національної гвардії України просить залишити позовну [PERSON] без задоволення з наступних підстав. Так, докази, на які посилається позивач у тексті позовної заяви, на переконання військової частини [NUMBER] , не підтверджують належним чином факт перебування позивача на утриманні [PERSON] . Так, квитанції про перерахунок коштів в сумі 29 999 грн. не містять прізвища платника (в квитанціях вказано «Сумське ОУ АТ Ощадбанк»), квитанції та чеки про оплату лікування, придбання техніки, тощо також не містять даних про платника. Факт наявності таких платіжних документів у позивача не підтверджує жодним чином ким саме були оплачені товари та послуги. Інших доказів, які б свідчили про перебування позивача на утриманні [PERSON] матеріали справи не містять (а.с. 101-103). У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що у загиблого військовослужбовця [PERSON] , відсутні інші члени сім`ї. До позовної заяви позивачки додається Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] №00042548516 від 01 грудня 2023 року, відповідно до якого відомості про батька військовослужбовця [PERSON] записані за вказівкою його матері згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Загиблий військовослужбовець [PERSON] не був одружений та не мав дітей. Дані про склад його сім`ї, як військовослужбовця, що перебував у складі ВЧ3017 знаходяться в особовій справі старшого лейтенанта [PERSON] в військовій частині та точно відомі відповідачу. Крім того, Військовою частиною [NUMBER] позивачці [PERSON] були виплачені заробітна плата та інші види грошового забезпечення у зв`язку із загибеллю її онука, як члену сім`ї, про що зазначено у наказах командира відповідача ВЧ [NUMBER] . Вважає, що наявні письмові докази у справі доводять фактичні обставини, що позивачка [PERSON] перебувала на утриманні у загиблого [PERSON] , оскільки вони були членами однієї сім`ї, вели спільне господарство, побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, проживали та були зареєстровані разом, [PERSON] під час проходження військової служби за контрактом не приривав сімейних зв`язків з позивачкою та весь час опікувався нею, постійно передавав на утримання позивачки частину свого грошового забезпечення (а.с. 106-108). В поданих письмових поясненнях третя особа Міністерство оборони України зазначає, що [PERSON] не проходив службу та не займав жодної посади в штаті Центрального апарату саме Міністерства оборони України, як юридичної особи. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що командир батареї мінометної бригади 2 батальйону оперативного призначення військової частини [NUMBER] Національної гвардії України старший лейтенант [PERSON] , проходив військову службу в структурі Національної гвардії України, яка входить до системи Міністерства внутрішніх справ України, а не Міністерства оборони України. Таким чином, враховуючи підставу виникнення та предмет заявлених вимог, з огляду на коло суб`єктів у даній справі та визначену правоздатність учасників справи, характеру спірних правовідносин є очевидним, що Міністерство оборони України не є та не може бути заінтересованою особою у даній справі (а.с.125-126). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до витягу з Державного реєстру акті цивільного стану громадян про народження відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (зі слів матері) (а.с. 55). [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 14). На підставі розпорядження Зарічної районної в місті Суми адміністрації Сумської міської ради №164 «Про встановлення опіки над малолітнім мешканцем Зарічного району» [PERSON] була призначена опікуном [PERSON] , [INFO] , оскільки його одинока матір та донька позивачки, [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 15). Згідно платіжних інструкцій АТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] періодично здійснював грошові перекази [PERSON] (а.с. 17, 18, 19). Крім того, факт перебування [PERSON] на повному грошовому забезпеченні свого онука [PERSON] підтверджуються медичною документацією та квитанціями про оплату медичних послуг, чеками на придбання ліків, касового чеку про придбання телевізору, телефону та смарт годинника (а.с. 20-26). За період з 01 вересня 2023 року по 29 лютого 2024 року [PERSON] отримала пенсію в сумі 28117 грн 44 коп. (а.с. 26-а). Згідно сповіщення сім`ї №4/2383 від 17 жовтня 2023 року [PERSON] повідомлено про смерть її онука [PERSON] (а.с. 41). [INFO] в селі Роботине, Пологівського району, Запорізької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 40, 48). Постановою Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ ТМО МВС України №240 встановлено, що поранення, яке призвело до смерті [PERSON] пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 47). На заяву [PERSON] від 17 жовтня 2023 року Військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України надано відповідь, якою останню зобов`язано надати судове рішення, згідно якого її призначено опікуном [PERSON] , а також відомості про батька військовослужбовця - [PERSON] (а.с. 50, 51). На підтвердження факту перебування на утриманні онука заявницею надано фотокартки та платіжні доручення на перерахування [PERSON] коштів на рахунок заявниці. Протягом 23 років онук заявниці був зареєстрований з бабусею за однією адресою : [ADDRESS] та знятий з реєстрації після його смерті. Крім того, сповіщення про смерть онука також адресовано [PERSON] (а.с.11,28-37,41). Як вбачається з виписки по особовому рахунку заявниці [PERSON] під час перебування його на військовій службі регулярно перераховувались кошти заявниці. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17. Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є пенсіонером за віком та отримує пенсію. Разом з тим, судом встановлено, що розмір доходів [PERSON] значно перевищує розмір доходів його бабусі. Тому, отримання інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування позивачки на утриманні її онука . Судом встановлено, що характер допомоги, яку надавав [PERSON] своїй бабусі, носив постійний характер: тобто така допомога була неодноразовою, надавалася систематично, протягом певного періоду часу і померлий виконував обов`язок щодо утримання [PERSON] як члена сім`ї. За змістом ст. ст.12,13,81ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності надані суду і безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що заявницею надані належні та допустимі докази на підтвердження факту проживання її разом з [PERSON] , як членом його сім`ї, та перебування позивачки на утриманні її онука.

Outcome: approved