Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані він, його дружина [PERSON] , його дочка [PERSON] , його зять [PERSON] та його онука [PERSON] . Впродовж останніх шести років відповідачі не мешкають в його будинку, а в 2019 році виїхали до Російської Федерації та отримали громадянство. Вказує, що у зв`язку з підвищенням тарифів, позивач змушений сплачувати комунальні послуги за себе та відповідачів, а відповідачі не мають наміру повертатися до України, а тому позивач був вимушений звернутись до суду з метою захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21.01.2022 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. 26 вересня 2023 року на підставі Розпорядження Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про заміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» зазначену справу було передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2023 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2024 року справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, але в матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Представник в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 16.04.1993 року. Відповідно до довідки №70579 від 17.12.2021 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є громадянами іншої держави, що підтверджується копіями паспортів № [NUMBER] від 28.05.2019 року, №94 18 768678 від 22.03.2019 року, №94 18 768679 від 22.03.2019 року, №76 0731453 від 24.05.2019 року, копією Свідоцтва про народження, зареєстрованого в реєстрі №18/76-н/18-2018-4-694, копією Свідоцтва № [NUMBER] про реєстрацію місця проживання, та з яких вбачається, що вони зареєстровані з 27.03.2019 року в [ADDRESS] , Республіка Удмуртська. Також, матеріали справи містять власноруч написані заяви [PERSON] та [PERSON] , яким відповідачі підтверджують той факт, що вони є громадянами РФ з 22.03.2019 року та зареєстровані в [ADDRESS] , Республіка Удмуртська. Так, приписами ч.ч. 1, 2 ст.64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно\~ст. 163 Житлового Кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~ст. 71 Житлового Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідачі не проживають в зазначеному житловому будинку більше 6 (шести) місяців, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несуть, не надали суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають їм користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 1 статті 71, ст. 72 ЖК України, вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації\~місця\~проживання\~особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб, що відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладено та

Outcome: approved