Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 вересня 2021 року Олександрійським відділом ДРАЦС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) між ними зареєстровано шлюб, актовий запис № 347. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилось невдалим в результаті чого сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, наявні різні погляди на життя. Спільне проживання та ведення спільного господарства припинено понад 6 місяців тому. Позивач та представник позивача належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у їх з позивачем відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги, просив розглядати справу у його відсутність. Суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Олександрійським відділом ДРАЦС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 347. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як відповідач їх визнав повністю та просив розірвати шлюб, що не шкодить інтересам сторін. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 1 211,20 грн. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved