Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла її рідна мати [PERSON] , [INFO] . На випадок своєї смерті вона залишила заповіт від 17.01.2011 року, посвідчений секретарем Шолоховської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області [PERSON] на користь її рідного брата [PERSON] , який на даний час отримав громадянство Російської Федерації. Згідно заповіту їхня мати заповіла йому свою земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,910 га, яка належала їй на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IIП №125020. Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташованої на території територіальної громади м. Покров Нікопольського району Дніпропетровської області. Її брат [PERSON] протягом встановленого законом строку надіслав до Покровської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті їхньої матері, яка не була посвідчена нотаріально. На підставі його заяви Покровською державною нотаріальної конторою була заведена спадкова справа, однак вказаний недолік ним не був усунутий. Тобто його заява не відповідала вимогам закону і на даний час його неможливо визнати таким, що він прийняв спадщину після смерті матері. З вказаної причини свідоцтво про право на спадщину йому не було видано. В січні 2022 року її брат [PERSON] приїжджав в м. Покров Дніпропетровської області. 05.01.2022 року, тобто до початку збройної агресії Російської Федерації проти України, він видав на її ім`я довіреність, відповідно до якої надав їй повноваження представляти його інтереси в усіх державних органах з метою оформлення його спадкових прав. Вона на підставі зазначеної довіреності звернулася до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Полянського Ю.М. для отримання свідоцтва про право на спадщину на ім`я брата. Однак нотаріус повідомив її, що від імені брата надійшла заява про прийняття спадщини після смерті матері, але вона не посвідчена нотаріально, внаслідок чого така заява не відповідає вимогам закону. Після початку збройної агресії російської федерації проти України її брат не має наміру повертатися в Україну і він втратив інтерес до зазначеної земельної ділянку. Йому стало відомо, що у разі отримання ним, як громадянином РФ, зазначеної земельної ділянки у свою власність його право власності на неї може бути за позовом прокурора припинено шляхом конфіскації. Після чого він відмовився від подальшого оформлення своїх спадкових прав на зазначену земельну ділянку і запропонував їй, як спадкоємиці першої черги за законом після смерті матері, оформити її на своє ім`я. Вона разом зі своїм братом [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . Їй було відомо про наявність вказаного вище заповіту матері на користь брата, тому протягом встановленого законом строку вона не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим вона постійно проживала разом з матір`ю [PERSON] на час її смерті, і таким чином відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після її смерті. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вона не подавала заяви про відмову від спадщини, що відкрилася після смерті матері [PERSON] . Тому вона звернулась до державного нотаріуса [PERSON] з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Але державний нотаріус [PERSON] .М постановою від 12.03.2024 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , посилаючись на те, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини і не надала документів, що підтверджують факт її постійного проживання разом з нею на час відкриття спадщини, оскільки не була зареєстрована разом з нею за однією адресою. Разом з тим, вона відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, що відкрилася після смерті своєї матері, виходячи з наступних підстав. Вона постійно проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки вона за віком та за станом свого здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, який, окрім неї, більше ніхто не міг їй надавати. Чоловік матері та її батько [PERSON] помер раніше за неї, а її брат [PERSON] постійно проживає в Російській Федерації. Мати страждала на різні тяжкі захворювання. Також у неї був перелом шийки лівого стегна, внаслідок якого вона не мала можливості вільно пересуватися і була прикована до ліжка. Вона запропонувала матері переїхати на подальше проживання разом з нею до її житлового будинку, але вона категорично відмовилася, посилаючись на те, що має намір і надалі проживати тільки в своєму житловому будинку, який не може залишити без нагляду. В зв`язку з чим вона не залишила свою матір без постійного стороннього догляду і в 2019 році почала проживати разом з нею в її житловому будинку [ADDRESS] в якості члена її сім`ї. Крім того, наданими нею нотаріусу письмовими документами не підтверджується з достовірністю факт її родинних стосунків з померлою матір`ю. Відповідно до свідоцтва про смерть матері її прізвище на час її смерті зазначається як « [PERSON] » згідно її паспорту на той час. В свідоцтві про шлюб батьків зазначено дошлюбне прізвище [PERSON] 04.01.1958 року вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». 28.02.2001 року мати одержала новий паспорт громадянки України, в якому її прізвище було вказане вже як « [PERSON] » замість « [PERSON] » внаслідок перекладу її прізвища « [PERSON] » з російської мови на українську мову. Також в її паспорті було здійснено відмітку щодо її сімейного стану з зазначенням про реєстрацію її шлюбу 04.01.1958 року з [PERSON] , 1935 року народження. Тобто прізвище її чоловіка « [PERSON] » також було перекладено на українську мову з російської мови як « [PERSON] ». В її паспорті громадянки України її прізвище зазначено « [PERSON] », як в її свідоцтві про народження « [PERSON] ». Їй необхідно встановити факт її постійного проживання разом зі своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини для оформлення своїх спадкових прав на майно, що залишилося після її смерті та для отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру. В зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Об`єднана територіальна громада м. Покров Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №793 (а.с.7). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Шолоховської сільської ради Дніпропетровської області Матюк Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №7, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: майно, яке складається з земельної ділянки (паю) розміром 4,910 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДП №125020 заповіла [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження заявниці « [PERSON] » (мовою оригіналу) народилась [INFO] . Батьками вказані: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.11). Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] одружилась з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). Згідно копії паспорту Серії [NUMBER] , зазначено прізвище матері заявниці як « [PERSON] » (а.с.8). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІ-ДП №125020 від 14.01.2003 року, виданого [PERSON] (пай №117) в тому, що їй на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації №205/1-р від 30.05.2022 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 4.910 га, яка розташована на території Шолохівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Дніпропетровської області» №359 від 25.03.2024 року, [PERSON] страждала захворюваннями: ІХС, стенокардія напруги III функціональний клас, дифузний кардіосклероз, СН ІІБ, гіпертонічна хвороба II ст. дуже високий ризик. Перелом шийки лівого стегна. За станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду (а.с.14). 12.03.2024 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Полянського Ю.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.03.2024 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки строк прийняття спадщини нею пропущений, відсутні докази сумісного проживання заявниці з померлою, а також відсутні документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини (а.с.17). Згідно копії паспорту Серії [NUMBER] , заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 13.11.1995 року (а.с.6). Згідно довідки №58 від 11.05.2021 року про останнє місце проживання померлого та осіб, які проживали й були зареєстровані з ним на день смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.04.1981 року до 14.01.2021 року (а.с.40). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64863386 від 25.05.2021 року, наданого Покровською міською державною нотаріальною конторою, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи. Номер у нотаріуса: 50/2021. Спадкодавець: [PERSON] (а.с.16). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №77201259 від 25.05.2021 року, наданого Покровською міською державною нотаріальною конторою, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі знайдено таку інформацію: заповіт, номер у Спадковому реєстрі 51172755, чинний. Заповідач: [PERSON] (а.с.35). Факт того, що [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та дійсно була рідною матір`ю заявниці також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що заявниця є дійсно рідною донькою [PERSON] , яка до смерті матері жила разом з нею, доглядала за матір`ю. [PERSON] померла в 2020 році. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали аналогічні показання. Встановлення того факту, що [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та дійсно була рідною матір`ю заявниці, має для заявниці юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить нотаріальне оформлення її спадкових прав на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження». Відповідно до ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, окрім справ передбачених ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявниці, встановлюється з метою оформлення своїх спадкових прав та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved