Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

20 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 серпня 1986 року відділом реєстрації актів цивільного стану Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 340. Між ними виникли непорозуміння, різні погляди на життя. Непорозуміння та суперечки створили умови, за яких шлюб фактично припинився. Вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, оскільки між ними втрачено почуття кохання та поваги, що призвело до повного взаємного відчуження. Ухвалою суду від 29.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, просив про розгляд справи за його відсутності, зазначаючи при цьому, що на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягає і проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, була повідомлена про місце, день та час розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомила. Заяв та клопотань від відповідачки до суду не надійшли. Відзиву на позов не надала. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1986 року. Вказана обставина встановлена на підставі свідоцтва про шлюб, виданого 30 серпня 1986 року відділом реєстрації актів цивільного стану Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 340. /а.с. 4/ Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обґрунтуванням своїх заперечень, доказів на їх підтвердження, в судове засідання не з`явився без поважних причин. Суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 206, 223, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України,

Outcome: approved