Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, третя особа без самостійних вимог: [PERSON] , про визнання за нею права власності на: належну їй 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/3 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] ; земельну частку (пай) в розмірі 24,33 в ум.кад.га, що перебуває в колективній власності АТФ «Працівник» с. Антонівка Івано-Франківського району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року проживала вона, її мати [PERSON] , [INFO] , та її внучка [PERSON] , [INFO] , і всім їм в рівних частках (по 1/3 частці кожному) належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вищевказаній адресі. Також матері [PERSON] на праві власності належала вищезазначена земельна частка (пай) розміром 24,33 в ум.кад.га. [INFO] померла мати [PERSON] , (батько помер ще [INFO] ). Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. За життя мати посвідчила на її ім`я заповіт, яким заповіла їй все своє майно. Вона вступила в управління спадковим майном матері та бажає оформити спадщину на своє ім`я. Однак у нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також по причині видачі сертифікату на право на земельну чатку (пай) після смерті спадкодавця, що позбавляє її можливості оформити спадщину. У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на: належну їй 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/3 частину цього ж домоволодіння; земельну частку (пай) в розмірі 24,33 в ум.кад.га, що перебуває в колективній власності АТФ «Працівник» с. Антонівка Івано-Франківського району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, проти позову не заперечує та просив розглянути справу без участі представника міської ради (а.с. 53). Третя особа без самостійних вимог: [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 83). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 3 с. Антонівка Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданої Олешівським старостинським округом № 16 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, за [PERSON] (мама позивача), [INFO] , яка була головою двору, дочкою [PERSON] (позивач), [INFO] , правнучкою [PERSON] (внучка позивача, третя особа), [INFO] , значився житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року та числився як колгоспний двір (а.с. 15). Відповідно до довідки обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» Івано-Франківської обласної ради № 00014 від 07.04.2022 року (а.с. 9), згідно архівних даних реєстрація права власності на домоволодіння по [ADDRESS] не проводилася. Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 07.04.2022 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] побудований у 1951 році (а.с. 5-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (внучка позивача, третя особа), належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Також, відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0071763 від 04.09.2001 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22.02.2002 року за № 74, [PERSON] (мати позивача) належало право на земельну частку (пай) виділену на підставі рішення Тлумацької районної державної адміністрації від 08.06.1999 року за № 296 та знаходиться в колективній власності АТФ «Працівник», що в с. Антонівка Тлумацького району Івано-Франкіувської області, розміром 24,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 3918 грн. 24 коп. (а.с. 12). Відповідно до довідки Головного управліня Деожгеокадастру в Івано-Франківській області № С-405/0-427/6-24 від 19.03.2024 року (а.с. 13), згідно інформації наданої відділом № 1 Управління надання адміністративних послуг Головного управліня Деожгеокадастру в Івано-Франківській області, сертифікат на право га земельну частку (пай) серії ІФ-0071763 зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22.02.2002 року № 74 на прізвище [PERSON] (мати позивача). Розміром 24,33 в умовних кадастрових гектарах і вартістю 3918,24 грн. Варстість земельної частки (паю) станом на 01.01.2024 року становить 16820,55 грн. Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 19). 02.02.1957 року позивач [PERSON] одружилася з [PERSON] та після одруження їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 20). [INFO] року [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). Ще за життя вона посвідчила заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 26.07.1986 року (а.с. 16). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] (мати позивача), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном, проживали разом, проводила похорон померлої матері, сплачувала страхові платежі, обробляла земельні ділянки, що підтверджується довідкою Олешівського старостинського округу № 16 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 406 від 11.03.2024 року (а.с. 14). 23.07.2002 року [PERSON] (позивач) отримала свідоцтво про прво на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на спадкове майно, яке не є предметом даного позову (а.с. 39 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 193/2002 від 23.07.2002 року, заведеної Тлумацькою районною державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 37-52), з якої вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка прийняла та частково оформила спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Однак, [PERSON] , яка діє по довіреності від імені [PERSON] , в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на частку житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, та на земельну частку (пай), які залишились після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0071763 виданий 04.09.2001 року, зареєстрований 22.02.2002 року, тобто після смерті [PERSON] , а також у спадкоємця [PERSON] відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документ, який посвідчує право власності [PERSON] на частку житлового будинку, так як його немає в наявності, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за № 120/02-31 від 26.03.2024 року (а.с. 18). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності у відповідних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved