Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - ТОВ «УФО») про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2023 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №70694 від 28.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього на користь ТОВ «УФО» заборгованості за кредитним договором від 15.08.2018 №174697 в сумі 21618,04 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 22.08.2023. Впродовж розгляду справи в суді з нього на користь відповідача за оспорюваним виконавчим написом було стягнуто 21618,04 грн., які підлягають поверненню відповідачем та безпідставно утримуються останнім. Просив зобов`язати відповідача повернути стягнуті з нього за виконавчим написом №70694 від 28.05.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенком Є.М., грошові кошти у розмірі 21618,04 грн. 24.10.2023 постановлено ухвалу про передачу справи для розгляду за підсудністю. 16.01.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 20.07.2023 Ковельським міськрайонним судом Волинської області у справі №159/3245/23 ухвалено рішення, згідно з яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №70694 від 28.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УФО» заборгованості за кредитним договором від 15.08.2018 №174697 в сумі 21618,04 грн. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 22.08.2023. Згідно з виписки з особового рахунку позивача в АТ «Укргазбанк» 08.06.2023 з нього було стягнуто на користь ТОВ «УФО» на виконання виконавчого напису №70694 від 28.05.2021 кошти в сумі 24279,84 грн. Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 по справі №910/1531/18, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18. Також Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 по справі №201/6498/20 викладено правовий висновок, згідно з яким факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Судом встановлено, що на підставі оспорюваного виконавчого напису, який згодом був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, з позивача на користь відповідача були стягнути грошові кошти в розмірі 24279,84 грн. Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про те, що належні позивачу грошові кошти були стягнуті у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого напису, який був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тобто без наявності на те правових підстав були перераховані відповідачу, а отже вказані кошти являються безпідставно ним отриманими, що має наслідком повернення вказаних коштів позивачу в сумі 21618,04 грн. За таких обставин суд вважає, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, частково знайшли своє підтвердження письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved