Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовом до відповідачів приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. та [PERSON] про визнання незаконними та скасування постанов, актів виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності. В позовній заяві посилалась на те, що з 19 липня 2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 18 січня 2021 року, шлюб між ними розірвано. У період шлюбу за спільні кошти подружжя ними було придбано наступне майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; квартиру за адресою: [ADDRESS] ; квартиру за адресою: [ADDRESS] , ( [ADDRESS] ); новостворене нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 6310138500:09:059:0182, цільове призначення для індивідуального садівництва , що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 6310138500:09:059:0181, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку автомобіля «Peugeot Partner», 2016 року випуску, кузов [NUMBER] , який мав реєстраційний номер [NUMBER] ; 4/5 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Оскільки все перелічене майно придбано ними в період перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, а тому належить їм з [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Під час розгляду Фрунзенським районним судом м. Харкова цивільної справи №645/1792/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації та компенсації вартості частки вкладу до статутного фонду господарського товариства їй стало відомо, що 1/2 частка земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 6310138500:09:059:0182, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частка земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 6310138500:09:059:0181, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частка квартири за адресою: [ADDRESS] ; 4/5 частки квартири за адресою: [ADDRESS] належить іншій особі [PERSON] . Підставою для державної реєстрації права власності за [PERSON] на вказане майно стали свідоцтва, видані 28 грудня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А, що зареєстровані в реєстрі за №2048, №2051, №2050, №2049. Також вказувала, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. перебувало зведене виконавче провадження №63905446 з виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року у справі №645/3596/20 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 1014076,00 грн. 21 грудня 2020 року приватним виконавцем Ярмоленком О.В. було винесено постанови та акти про передачу цього майна стягувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №645/3596/20 від 24 листопада 2020 року. Згоди на передачу цього нерухомого майна позивач [PERSON] не надавала. При цьому приватний виконавець Ярмоленко О.В. зобов`язаний був з`ясувати належність майна саме [PERSON] та звернути стягнення виключно на його частку власності у нерухомому майні, що мала б визначатися судом за поданням виконавця. Приватний виконавець Ярмоленко О.В. грубо порушив норми чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення її прав на 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю її та [PERSON] . Позивач не має будь-яких зобов`язань у вказаному виконавчому провадженні перед [PERSON] . Тому передачею йому майна, яке є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] , порушено її права, зокрема право власності. Тому позивач просила суд: визнати незаконними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича від 21 грудня 2020 року, винесені в межах виконавчого провадження № 63889784 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акти про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, згідно яких передано стягувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості боржника [PERSON] за виконавчим листом № 645/3596/20 від 24 листопада 2020 року, що видав Фрунзенський районний суд м. Харкова: 1/2 частку квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 347225763101, місцезнаходження: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер 6310138500:09:059:0181, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 616906363101, загальна площа земельної ділянки 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місцезнаходження: [ADDRESS] ; 4/5 частки квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243521863101, місцезнаходження: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер 6310138500:09:059:0182, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 616940763101, загальна площа земельної ділянки 0,12 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, місцезнаходження: [ADDRESS] ; визнати недійсними і скасувати свідоцтва про право власності, видані 28 грудня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А.: зареєстроване в реєстрі за № 2048, на ім`я [PERSON] на 1/2 частку трикімнатної квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 347225763101; зареєстроване в реєстрі за № 2050, на ім`я [PERSON] на 1/2 частки земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,1000 га, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої 6310138500:09:059:0181, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 616906363101; зареєстроване в реєстрі за № 2049, на ім`я [PERSON] на 4/5 частки двокімнатної квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243521863101; зареєстроване в реєстрі за № 2051, на ім`я [PERSON] на 1/2 частки земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,1200 га, цільове призначення якої: для індивідуального садівництва, кадастровий номер якої 6310138500:09:059:0182, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 616940763101. Судові витрати просила стягнути з відповідачів. Розпорядженням голови Верховного Суду\~від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження\~справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа №644/1482/22 також передана на розгляд до Київського районного суду м.Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 30 травня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачі відзиви на позов не надала. Треті особи письмових пояснень щодо позовної заяви до матеріалів справи не надали. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2023 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. З метою забезпечення позову заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: 1/2 частки квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -347225763101, місцезнаходження: [ADDRESS] ; 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер - 6310138500:09:059:0181, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 616906363101, загальна площа земельної ділянки - 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місцезнаходження: [ADDRESS] ; 4/5 частки квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -243521863101, місцезнаходження: [ADDRESS] ; 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер - 6310138500:09:059:0182, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 616940763101, загальна площа земельної ділянки - 0,12 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, місцезнаходження: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 115-116). Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника третьої особи [PERSON] адвоката \~Жарової-Тітарьової\~Лариси Михайлівни про зупинення провадження у справі (т. 1 а.с. 202). Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року третім особам, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] та приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Гібадуловій Ларисі Августинівні встановлено строк для надання пояснень (т.3 а.с. 33). Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Марцонь Дмитра Григоровича про забезпечення його участі у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (т. 1 а.с. 191). Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року задоволено клопотання представника третьої особи [PERSON] - адвоката Жарової-Тітарьової Лариси Михайлівни про забезпечення її участі у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (т. 1 а.с. 221). Ухвалою суду від 17 січня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення судової будівельно-оціночної експертизи (т. 3 а.с. 211). Також судом будо вирішено заяви адвоката Жарової-Тітарьової Лариси Михайлівни, [PERSON] , [PERSON] про відвід судді Самсоновій О.А. З іншими заявами по суті справи або клопотаннями учасники справи до суду не звертались. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, уповноваживши адвоката Марцоня Д.Г. представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. При цьому посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачі приватний виконавець\~Ярмоленко О.В.,\~Шаламов Р.В.,\~ а\~також треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Л.А., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались. Представник третьої особи [PERSON] , адвокат Жарова-Тітарьова Л.М., яка бере участь у справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза приміщенням суду, участь в судовому засіданні взяти не змогла, що згідно ч. 5 ст. 212 ЦПК України не є підставою для відкладення розгляду справи. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 липня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 7 вересня 2020 року у справі № 644/1238/20, яке набрало законної сили 18 січня 2021 року (а.с. 35-36,37-40). Також встановлено, що 09 квітня 2015 року [PERSON] , що діє в договорі як продавець, і [PERSON] , [PERSON] , який діє за згодою дружини [PERSON] , справжність її підпису на заяві засвідчена Гаврилюк Н.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, надалі - покупці, укладено договір купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В. (т.1 а.с. 41-42). Згідно вказаного договору [PERSON] передав у власність [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] , [PERSON] прийняли у власність в рівних частках кожен, земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,1000 га, кадастровий номер 6310138500:09:059:0181. Також 09 квітня 2015 року [PERSON] , що діє в договорі як продавець, і [PERSON] , [PERSON] , який діє за згодою дружини [PERSON] , справжність її підпису на заяві засвідчена Гаврилюк Н.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, надалі - покупці, укладено договір купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В. (т.1 а.с. 43-44). Згідно вказаного договору [PERSON] передав у власність [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] , [PERSON] прийняли у власність в рівних частках кожен, земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , надану для ведення садівництва, площа 0,1200 га, кадастровий номер 6310138500:09:059:0182. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 15 серпня 2014 року [PERSON] , що діє в договорі як продавець, та [PERSON] , що діє в договорі як покупець, продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність (купив) квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ништик Л.О. (т. 1 а.с. 45-46). Як зазначено у вказаному договорі, дружина продавця, [PERSON] , дає згоду на купівлю вказаної квартири, що підтверджується відповідною її заявою, справжність підпису на якій засвідчено 15.08.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ништик Л.О. Рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 р. № 12/15 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» назву проспекту Косіора змінено на проспект Олександрівський. 14 квітня 2011 року з однієї сторони - [PERSON] , іменована в договорі як продавець, з другої сторони [PERSON] , [PERSON] , іменовані в договорі як покупці, уклали договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. (т. 1 а.с. 47-48). Згідно вказаного договору [PERSON] передає у власність (продає), а [PERSON] , [PERSON] приймають у власність (купують) квартиру [ADDRESS] , по 1/2 частині кожен. [PERSON] набуває вищевказане майно у спільну сумісну власність подружжя. Договір укладено за згодою дружини покупця, про що нотаріусу подано відповідну заяву. Рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 р. № 12/15 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» проспект Фрунзе перейменовано на проспект Індустріальний. Згідно\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частин першої, другої, третьої\~статті 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі №\~638/18231/15-ц, провадження № 14-712 цс 19 звернула увагу на те, що положення\~статті 60 СК України\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором,\~є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої\~статті 61 СК України\~кореспондує частині четвертій\~статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга\~статті 65 СК України). За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом\~мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Зазначене майно придбано під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі. Укладаючи вказані вище договори про придбання майна, [PERSON] діяв за згодою дружини [PERSON] . Тому судом встановлено, що вказане нерухоме майно набуто [PERSON] в спільну сумісну з [PERSON] власність. Також судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича перебувало зведене виконавче провадження № 63905446 до складу якого входили ВП № 63889784 та ВП № 63890454, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у сумі 1014076,00 грн. 21 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком Олександром Валентиновичем було винесено постанови та акти про передачу стягувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 645/3596/20 від 24 листопада 2020 року майна, а саме: 4/5 частки квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243521863101, місцезнаходження: [ADDRESS] (т.1 а.с. 53-57, 73-77); 1/2 частки квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 347225763101, місцезнаходження: [ADDRESS] (т.1 а.с. 58-62, 78-82); 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер 6310138500:09:059:0182, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 616940763101, загальна площа земельної ділянки 0,12 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, місцезнаходження: [ADDRESS] (т.1 а.с. 63-67, 83-87); 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер 6310138500:09:059:0181, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 616906363101, загальна площа земельної ділянки 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місцезнаходження: [ADDRESS] ; (т.1 а.с. 68-72, 88-92). 28 грудня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. на підставі актів про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, виданих приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. 21 грудня 2020 року, видано свідоцтва, якими посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з: 1/2 частки трикімнатної квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 347225763101, місцезнаходження: [ADDRESS] . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №2048 (т. 1 а.с.29); 4/5 частки двокімнатної квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 243521863101, Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №2049 (т.1 а.с. 30); 1/2 частки земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,1000 га, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6310138500:09:059:0181, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна вказаний 61690633101 замість правильного 616906363101. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №2050 (т. 1 а.с.31); 1/2 частки земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,1000 га (так вказано у свідоцтві), цільове призначення якої: для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6310138500:09:059:0182, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 616940763101. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №2051 (т. 1 а.с.32). Таким чином встановлено, що майно, яке на праві спільної сумісної власності належало [PERSON] та [PERSON] , передано [PERSON] без вирішення питання щодо визначення частки, що належала позивачу. Як підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.10.2021 року, за [PERSON] зареєстровано права власності на вказане майно (т. 1 а.с. 21-24). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (надалі в тексті рішення Закон) та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна). Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Разом з тим Закон допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (частина шоста статті 61 Закону). Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 61 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 61 Закону). З огляду на зазначене, передбачена статтею 61 Закону процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України). Предметом розгляду у цій справі, зокрема, є оспорення позивачем постанов виконавця та актів про передачу майна стягувачу. Верховний Суд у Постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 686/30591/21, провадження № 61-7360св23, роз`яснив наступне. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Близькі за змістом висновки сформульовані також у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі\~\~ № 910/17792/17. Верховний Суд у Постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 686/30591/21, провадження № 61-7360св23, також зазначив, що «установивши, що у цій справі відповідачами залучені лише переможець торгів та Державна виконавча служба і не залучено в якості співвідповідача боржника виконавчого провадження - [PERSON] , до якої у випадку визнання недійсними свідоцтв про передачу майна стягувачу у виконавчому провадженні, стягувач матиме право звернутися з вимогами про повернення боргу за кредитним договором, у рахунок погашення якого й було передано нерухоме майно, та позивачем пред`явлені вимоги про визнання за ним право власності на частку нерухомого майна як придбаного під час шлюбу з [PERSON] апеляційний суд правильно відмовив [PERSON] у задоволенні цього позову через неналежний склад відповідачів». Як встановлено судом, позивач [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] , який є боржником у виконавчому провадженні №63889784, не зверталась, за власною ініціативою суд позбавлений можливості залучити співвідповідача, з клопотаннями про залучення [PERSON] до участі в якості співвідповідача позивач не зверталась, таким чином встановлено, що в даній справі наявний неналежний склад відповідачів, що є підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до частин 9 та 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Оскільки судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, заходи забезпечення позову, застосовані судом згідно ухвали від 28 квітня 2023 року необхідно скасувати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed