Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач [PERSON] подав на розгляд Радехівського районного суду Львівської області позовну заяву до Радехівської міської ради Львівської області (відповідач), у якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд: встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 2.37 га, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що належали останній на праві приватної власності відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0115376, зареєстрованого 27 вересня 1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на земельну частку(пай) за [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якої увійшло право власності на земельну частку (пай) загальною площею 2,37га, яка належала їй згідно Сертифікатана право приватної власності на земельну частку (пай) серії ЛВ №0115376, зареєстрованого 27 вересня 1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на земельну частку (пай) за [NUMBER], виданого на підставі Розпорядження Радехівської Райдержадміністрації №502 від 25.09.1996, що підтверджується Витягом з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай). За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила. Остання проживала разом із племінником [PERSON] в [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) видано після смерті спадкодавця. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання учасників справи 07 серпня 2024 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Сопронюком Г.М. на розгляд суду подано заяву про уточнення позовних вимог та про розгляд справи у його відсутності(а.с.40-41). 14 серпня 2024 року представником відповідача, в.о. міського голови В. Шевчуком подано до суду заяву, в якій останній просить суд розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення(а.с.42). Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 1, 3 статті 211, частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 19.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження(а.с.34-35). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини З архівної довідки № С-247 від 11.06.2024 та з копій метричної книги (народження) греко-католицької парафії с. Опліцько, повіт Радехів за 1885-1945 вбачається, що батьками [PERSON] та [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.10,11,12). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.02.1961 серії [NUMBER] (а.с.22). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке було видано повторно від 17.11.2005 [PERSON] померла [INFO] в с. Оглядів, Радехівського району, Львівської області (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке було видано повторно від 04.06.2024 [PERSON] помер [INFO] в с. Опліцько, Радехівського району, Львівської області (а.с.9). Довідкою Радехівської міської ради Львівської областівід 10.09.2021 року №741 встановлено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] дійсно була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0115376, зареєстрованого 27 вересня 1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на земельну частку(пай) за [NUMBER], [PERSON] на підставі рішення Радехівської районної державної адміністрації від 25.09.1996 №502 передано у приватну власність земельну частку (пай) площею 2,37 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості(а.с.13). Рішенням та додатком до рішення Голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 25.09.1996 №502 «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розмір в умовних кадастрових одиницях спілки власників селянських господарств «Опліцько» підтверджується, що [PERSON] виділено земельну частку(пай) площею 2,37га (а.с.15-17,18-20). Відповідно до витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №578/413-21-0.30 від 18.06.2021 вбачається, що [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) у розмірі 2.37га(а.с.21). Постановою державного нотаріуса, завідувача Соснівської державної нотаріальної кантори Львівської області Медведюк З.С. від 30.05.2024 № 183/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) видано після смерті спадкодавця(а.с.23). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що встановлено витягом зі спадкового реєстру(а.с.24). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Норми статей 293 та 294 ЦПК України, визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема, встановлення факту родинних відносин та визначають обсяг суб`єктивних прав і юридичних обов`язків, якими наділені сторони у цих правовідносинах. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Так, згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як передбачено пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно частиною 4 статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206-207 ЦПК України. За правилами частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] померла [INFO] . Остання, до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . [PERSON] особистого розпорядження не залишила. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Також, судом встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) загальною площею 2.37 га, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0115376, зареєстрованого 27 вересня 1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на земельну частку(пай) за [NUMBER], і це право не припинилося внаслідок її смерті. Факт вступу шляхом уплавління та володіння спадковим майном [PERSON] [PERSON] на час смерті останньої повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами), які відповідають критеріям належності і допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту вступу шляхом уплавління та володіння спадковим майном [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлення зазначеного факту породжує для юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в одержанні у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну частку (пай) у порядку спадкування) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту вступу шляхом уплавління та володіння спадковим майном . З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved