Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

20 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою, в якій заінтересованою особою зазначила Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумової О.С. від 20 серпня 2024 року відкрито провадження у справі (а.с. 32). У поданій заяві [PERSON] просить суд встановити факт смерті батьків: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка настала у с. Нетайлове, Покровського району, Донецької області [INFO] . В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що [INFO] в результаті ворожого обстрілу з боку окупаційних військ РФ на території України у с. Нетайлове Очеретинської ТГ Покровського району Донецької області під завалами власного будинку [ADDRESS] загинули батьки заявниці: батько - [PERSON] , [INFO] , та матір - [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин між заявницею та загиблими підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 970, виданим 02 жовтня 1991 року відділом ЗАГС Київського райвиконкому м. Донецька, а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 16 липня 2024 року №00046025303. Заявниця, донька загиблого подружжя [PERSON] , покинула територію України з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації після 24 лютого 2022 року та перебуває за кордоном. Батьки відмовились від евакуації та залишились на території Очеретинської територіальної громади в період активних бойових дій. Після того як батьки перестали виходити на зв`язок, заявниця почала їх розшукувати через сусідів та знайомих, які залишились в с. Нетайловому. Від них вона згодом дізналась, що за фактом влучання в житлові будинки Очеретинської ТГ до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2024 року о 10 год. 13 хв. було зареєстровано кримінальне провадження № 22024050000001105 за ч. 2 ст. 438 КК України. Представник позивача звернувся до Покровського РВП ГУНП в Донецькій області з адвокатським запитом від 10 червня 2024 року № 10/06-2 щодо надання інформації та будь-яких документів, щодо підтвердження отримання Покровським РВП ГУНП в Донецькій області повідомлення про загибель [PERSON] та [PERSON] на території с. Нетайлове Очеретинської ТГ Покровського району Донецької області. У відповідь на зазначений запит адвокатом була отримана відповідь від 17 червня 2024 року №3676/305/02-2024, в якій зазначено, що в результаті авіаудару по селищу Нетайлове відбулось влучання бомби в будинок [ADDRESS] , внаслідок чого загинули місцеві мешканці: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та у зв`язку із активними бойовими діями дістати тіла загиблих не представилось можливим. Факт загибелі [PERSON] та [PERSON] було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22024050000001105 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України. Окрім того, згідно відповіді Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях на адвокатський запит адвоката Міняєва А.О. №13/06-1 від 13 червня 2024 року за фактом загибелі [PERSON] та [PERSON] вживаються необхідні слідчі дії та триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №22024050000001105 від 14 квітня 2024 року (вих. № 78/2/13/М-199а/11/149 від 18 червня 2024 року). Місцем вчинення вище вказаного кримінального правопорушення є с. Нетайлове, Покровського району Донецької області, тобто територія, яка знаходиться під юрисдикцією слідчого відділу (с дислокацією в м. Краматорськ, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях. Загальновідомим є факт, що в Покровському районі Донецької області проводилися активні бойові дій (дані обставини є загально відомими та доказуванню не підлягають), дістати тіла загиблих з під завалів не представилось можливим та засвідчити факт смерті у встановленому законом порядку неможливо у зв`язку із тимчасовою окупацією селища Нетайлове Очеретинської ТГ, а також, неможливо отримати заявницею свідоцтв про смерть її батьків. Тому вона вважає за необхідне звернутись до суду для встановлення факту смерті, оскільки іншим чином довести факти смерті [PERSON] та [PERSON] не можливо, що позбавляє її можливості оформити свідоцтва про смерть своїх батьків, а також отримати всі права та виконати обов`язки, пов`язані з цим фактом. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. У зв`язку з чим, заявниця просить встановити факт смерті [PERSON] , уродженця міста Донецьк та [PERSON] , уродженки міста Донецьк, яка настала [INFO] у с. Нетайлове, Очеретинька ТГ, Покровський район, Донецька область, Україна. Представник заявника - адвокат Міняєв А.О. (діє на підставі ордера серії АЕ № 1310575 від 19 серпня 2024 року - а.с. 12) надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, без фіксації технічними засобами. Заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити (а.с. 23). Представник Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся (а.с. 21 - 22). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 частини 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою подружжя Жемісів: батько - [PERSON] , [INFO] , та матір - [PERSON] , [INFO] . Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Відділом РАГСУ Київського райвиконкому м. Донецька від 02 жовтня 1991 року, де матір`ю заявниці зазначена [PERSON] , а батьком [PERSON] , актовий запис № 970 від 02 жовтня 1991 року, а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 16 липня 2024 року №00046025303 (а.с. 7, 8 - 10). [PERSON] , [INFO] , народилась в м. Донецьку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 17 травня 2003 року, РНОКПП: [NUMBER] (а.с. 17 - 19). [PERSON] , [INFO] , народився в м. Донецьку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 31 серпня 1999 року, РНОКПП: [NUMBER] (а.с. 12 - 16). Відповідно до даних з Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2024 року о 10 год. 13 хв. зареєстровано кримінальне провадження № 22024050000001105 за ч. 2 ст. 438 КК України за фактом влучання в житлові будинки Очеретинської ТГ (а.с. 21, 26). Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що від ЧЧ відділення поліції №1 Покровського РУП через месенджер «WhatsАрр» встановлений на приватний мобільний телефон надійшло смс повідомлення з фотознімками про те, що [INFO] о 12:20 було влучання у багатоповерховий (5 поверхів) будинок, за адресою: [ADDRESS] , під завалами будинку ймовірно загинули 6 цивільних місцевих мешканців: [PERSON] , [INFO] , мешкав [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , мешкав [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , мешкала [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , мешкала [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , мешкала [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , мешкала [ADDRESS] та отримала тілесні ушкодження [PERSON] , [INFO] , мешкала [ADDRESS] (від госпіталізації відмовилась). Також під завалами будинку загинули попередньо 8 військовослужбовців ЗСУ. Дістати тіла та перевірити інформацію не є можливим у зв`язку зі значним руйнуванням будинку та активним веденням бойових дій. Крім того, [INFO] о 13:00 було влучання у будинок, за адресою: [ADDRESS] в результаті загинули місцеві мешканці [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (ЄО 3318, 3320). На запит адвоката була отримана відповідь з Відділення № 1 Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Національної поліції України від 17 червня 2024 року №3676/305/02-2024, в якій зазначено, що [INFO] в ІТС ІПНП відділення поліції №1 Покровського РУП ГУНГІ в Донецькій області за №3320 зареєстрований факт авіаудару по селищу Нетайлове Очеретинської ОТГ Покровського району Донецької області та відбулось влучання бомби в будинок [ADDRESS] , внаслідок чого загинули місцеві мешканці: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ). У зв`язку з активними бойовими діями дістати тіла загиблих не представилось можливим. Вказане повідомлення було передано до ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях для прийняття рішення згідно зі ст. 214 КПК України, за ознаками ст. 438 КК України, за фактом порушення законів та звичаїв війни (а.с. 23). Згідно з відповіддю з Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях Служби безпеки України від 18 червня 2024 року № 78/2/13/М-199а/11/149, ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях отримано та опрацьовано адвокатський запит №13/06-1 від 13 червня 2024 року, щодо надання інформації про хід досудового розслідування, внесення відомостей до Єдиного реєстру зниклих безвісти та надання витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування та факту загибелі місцевих мешканців [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в результаті ворожого обстрілу зі сторони російських окупаційних військ. За результатами опрацювання повідомило, що факт загибелі місцевих мешканців [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в результаті ворожого обстрілу зі сторони російських окупаційних військ, слідчим відділом 2 управління (з дислокацією в м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областям було зареєстровано 14 квітня 2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за номером № 22024050000001105 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України. На даний час вживаються всі необхідні слідчі дії для встановлення осіб з числа військовослужбовців ЗС Російської Федерації та підконтрольним ним незаконних збройних формувань т.зв. «ДНР»/»ЛНР», які можуть бути причетні до злочин в результаті, якого загинули місцеві мешканці, але провести всі необхідні слідчі дій на даний час не виявляється можливим у зв`язки - з тимчасовою окупацією с. Нетайлове Очеретинської ОТГ Покровського району Донецької області. Станом на 18 червня 2024 року у кримінальному проваджені № 22024050000001105 від 14 квітня 2024 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, про підозру не кому не повідомлялось, досудове розслідування триває (а.с. 25). Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтв про смерть згідно з вимогами чинного законодавства України та оформлення спадкових прав після смерті батьків. Суд вважає вимоги заяви таким, що підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженими наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, вся територія Покровського району Донецької області є тимчасово окупованою Російською Федерацією з 05 березня 2022 року і до цього часу. Відповідно до п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз`яснень п. 13 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з п. 18 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органі, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. За ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно ст. 9 вказаного Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996р., §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016р.) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001р., §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016р., §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація смерті матері та батька заявниці в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати їх смерть не має, тому відновлення порушених прав заявниці неможливо в іншій спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно вказаних Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Наведене свідчить, що факт смерті матері та батька заявниці є доведеним та враховуючи, що вони померли під час тимчасової окупації с. Нетайлове Покровського району Донецької області, реєстрація їх смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану через відсутність документів є неможливою, а встановлення факту смерті необхідне для отримання свідоцтв про смерть, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат не застосовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved