Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

У червні 2024 року адвокат Жила Катерина Сергіївна в інтересах [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 65495, вчинений 11.06.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не додержався порядку його вчинення, не перевірив безспірність вимог стягувача, а також вказує, що виконавчий напис вчинено без дотримання вимог Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, зокрема, щодо надання нотаріально посвідченої угоди. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2024 року позовну заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/11060/24 за вказаним позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у Київського обласного державного нотаріального архіву засвідчені належним чином копії виконавчого напису №65495, виданого 11.06.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, та документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 65495 від 11.06.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову; зупинено стягнення по виконавчому провадженні № [NUMBER] від 17.01.2022, відкритому на підставі виконавчого напису № 65495, вчиненого 11.06.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айконс» заборгованості в загальному розмірі 8729,60 грн. 01 липня 2024 року від Київського обласного державного нотаріального архіву надійшли документи на виконання вимоги ухвали суду. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 14 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 1047414 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого позикодавець надав позивачу кредит у безготівковій формі на суму 2800 грн строком на 30 днів шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті. 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської Області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №65495 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 1047414 від 14 червня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-26/04/2021 від 26 квітня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс Груп», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-26/04/2021 від 26 квітня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс», заборгованості в розмірі 7529,60 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1200,00 грн. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 та 04.04.2017 виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що договір №1047414 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 14 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений у простій письмовій формі, а отже, вчиняючи 11 червня 2021 року виконавчий напис №65495 приватний нотаріус Грисюк О.В. безпідставно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №65495 таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам позивача, викладеним у позовній заяві. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача понесеним ним судових витрат, а саме: на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., судовий збір за подання повної заяви та заяви про забезпечення позову. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивач надав: договір про надання правничої допомоги адвокатом від 13 травня 2024 року; акт приймання-передачі послуг від 31 травня 2024 року; розрахункову квитанцію серії ААА12№ 0012 від 31 травня 2024 року.. Згідно з актом приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги адвокатои до Договору про надання правничої допомоги адвокатом від 13 травня 2024 року сторони погодили, що вартість послуг згідно п. 3.1. Договору з розрахунку 1000 грн. за кожну годину роботи становить 4000 грн. та складається з написання позовної заяви [PERSON] до ТО "ФК "Айконс", третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, приватний нотаріус Бучанського районного нотарального округу Грисюк Олена Василівна - 4 години роботи, а разом - 4000 грн. Пунктом 3 акту встановлено, що жодних претензій Клієнт до Адвоката не має. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 цієї статті). Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Оцінивши надані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на правову допомогу та визначаючи суму відшкодування в цій частині, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності та співмірності їхнього розміру і, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, відсутності у справі судових засідань, так як справа розглядалась в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, складність справи, час, витрачений на підготовку документів та обсяг виконаних робіт, суд вважає, що за обставинами цієї справи відповідатиме наведеним критеріям розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн. Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн, судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved