Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, яким просять визнати за ними в рівних частках в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3673 га, що розташована на території Саф`янівської сільської ради, яка є правонаступником Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122081300:01:002:0267. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку із тим, що право власності на земельну ділянку було зареєстровано за її спадкодавцем після його смерті. В судове засіданні позивачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 475986, він був виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 08 грудня 2003 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області № 29/А від 21 січня 2003 року. Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, яка діяла станом на день видачі Державного акта на право приватної власності на землю, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18. Таким чином, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3673 га, що розташована на території Саф`янівської сільської ради, яка є правонаступником Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122081300:01:002:0267, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 475986 виданого 08 грудня 2003 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31 березня 2023 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] . згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 73866735 від 07 вересня 2023 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії № [NUMBER] , виданим 01 травня 1966 року Каланчацькою сільською радою Болградського району Одеської області; - донька\~ [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 грудня 1967 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька\~ [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 червня 1970 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 28 вересня 1991 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як було з`ясовано судом, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено записом в будинковій книзі на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та довідкою старости Качанчацького старостинського округу Саф`янівської сілської ради Ізмаїльського району Одеської області № 234 від 27 липня 2023 року. В свою чергу, [PERSON] будучи спадкоємцем першої черги, 07 червня 2023 року подала заяву про відмову від прийняття спадщини. [PERSON] протягом шестимісячного строку подала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, а [PERSON] - такою, що прийняла спащину у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved