Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Договором про споживчий кредит №102376535 від 19.07.2021р. у розмірі 50655,15 грн та судові витрати (судовий збір у сумі 3028,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн). Свої вимоги обгрунтовує тим, що 19.07.2021р. між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено вказаний кредитний договір у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, за умовами якого товариство перерахувало відповідачу обумовлену суму грошових коштів, цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання. Однак відповідач свої зобов`язання за даним договором своєчасно не виконав, кредитні кошти з нарахованими процентами не повернув, у зв`язку з чим допустив прострочену заборгованість, яка на дату формування позовної заяви становить 50655,15 грн, з яких: 8100,00 грн борг за тілом кредиту, 41655,15 грн борг за нарахованими процентами, 900,00 грн борг за комісіями. В подальшому за договорами факторингу ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а те ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як Новому кредитору, право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі, в тому числі й до [PERSON] . Тому вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 09 липня 2024 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. При цьому, суд зважує на те, що позивач у п.4 прохальної частини позову просив розглядати справу саме в такому порядку, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Представником позивача через систему «Електронний суд» 05.08.2024р. подано відповідь на відзив, у якому наполягає на задоволенні позову в повному обсязі, оскільки електронний договір про споживчий кредит було укладено 19.07.2021р. між ТОВ «МІЛОАН» і [PERSON] на сайті позикодавця, позичальник підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS-повідомленні, із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому перераховано грошові кошти, пройшов ідентифікацію, тоді як без здійснення відповідачем цих дій кредитний договір між сторонами не був би укладений; відповідачем частково погашалась заборгованість з відсотків та тіла кредиту, що свідчить про визнання ним даного договору. На поставлені представником відповідача питання повідомляє наступне: 1, 4/ Оригінали документів (доказів), електронних доказів, копії яких долучені до позовної заяви, знаходяться у позивача; 2/ Інформація про ідентифікацію особи може бути отримана від первісного кредитора. Разом з тим, матеріали справи містять заяву-анкету на отримання кредиту, в якій позичальником вказані всі особисті дані, а також довідку про ідентифікацію, з якої вбачається, що на номер телефону, вказаний у заяві-анкеті, направлено одноразовий ідентифікатор. Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яка належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від його імені, відповідачем не надані; 3/ Відповідно до платіжного доручення №30075739 кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок [NUMBER] , отримувач [PERSON] , призначення кошти згідно договору №102376535. Проте факт саме отримання, а не перерахування коштів, можливо лише шляхом витребування документів у банку-емітента даного карткового рахунку, яке подається разом із відповіддю на відзив. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 09 липня 2024 року було надіслано за місцем реєстраційного обліку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представником відповідача адвокатом Філатовою О.С. через систему «Електронний суд» 30.07.2024р. подано відзив на позов, у якому просить відмовити в повному обсязі в задоволенні даної позовної заяви ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», оскільки позивачем не доведено належними й допустимими доказами того, що з боку відповідача була вчинена будь яка дія, направлена на укладення Договору про споживчий кредит №102376535 від 19.07.2021р. та на отримання кредитних коштів, а саме: копія договору про споживчий кредит не підписана сторонами та не надано доказів його підписання [PERSON] електронним підписом, направлення ТОВ «МІЛОАН» листа на електронну адресу [PERSON] для підтвердження укладення договору, отримання [PERSON] на свій рахунок від ТОВ «МІЛОАН» якихось коштів. Також у відповідності до ст.93 ЦПК України вважає за необхідне поставити позивачу наступні питання про обставини, що мають значення для справи: 1/ Чи наявний у ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» оригінал Договору про споживчий кредит №102376535 від 19.07.2021р.; 2/ Якими доказами позивач підтверджує, що саме [PERSON] укладав Договір про споживчий кредит №102376535 від 19.07.2021р.; 3/ Якими доказами позивач підтверджує, що саме [PERSON] отримував кошти за Договором про споживчий кредит №102376535 від 19.07.2021р. від ТОВ «МІЛОАН»; 4/ Чи наявний у позивача оригінал Договору №10-03/2023/01 від 10.03.2023р., витяг з реєстру прав вимоги за Договором №10-03/2023/01 від 10.03.2023р. та квитанція зі сплати, відповідно до якої встановлено перехід права вимоги саме за Договором про споживчий кредит №102376535 від 19.07.2021р. Водночас у встановлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку За змістом положень ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. У ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 19 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №102376535, згідно умов якого товариство зобов`язувалось надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 9000,00 грн (п.1.1, 1.2), строком на 30 днів з 19.07.2021р (п.1.3), комісія за надання кредиту 900,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1), проценти за користування кредитом 2700,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.3), а позичальник повинен був своєчасно повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (п.1.1). Додатком №1 до цього Договору є Графік платежів, а додатком №2 паспорт споживчого кредиту. Оскільки укладений між сторонами кредитний договір вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч.1 ст.638\~ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Одночасно суд\~погоджується з\~доводами позивача,\~що довідкою\~про ідентифікацію\~підтверджено особу\~позичальника [PERSON] ,\~тоді як\~стороною відповідачане наведено суду ніяких доводів та не надано достовірних доказів того, яким чином його персональні дані могли опинитися у розпорядженні ТОВ «МІЛОАН» та були використані товариством для укладення кредитного договору; з відповідними заявами до правоохоронних органів щодо вчинення стосовно нього шахрайських дій [PERSON] не звертався. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16.12.2020р. по справі №561/77/19 за схожих обставин і практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною. 17 грудня 2021 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Фактор) і ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт), а 10 березня 2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Фактор) і ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Клієнт), були укладені відповідні договори факторингу, за якими до позивача, як Нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до ряду боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, серед яких значиться й борг [PERSON] за укладеним із ТОВ «МІЛОАН» кредитним договором №102376535 від 19.07.2021р. у сумі 22710,15 грн, з яких: 8100,00 грн борг за тілом кредиту, 13710,15 грн борг за процентами, 900,00 грн борг за комісією. Після цього, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» додатково нарахувало [PERSON] за період з 17.12.2021р. по 23.02.2022р. проценти в сумі 27945,00 грн, що призвело до збільшення загального розміру кредитної заборгованості відповідача до 50655,15 грн, яку ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» і просить стягнути з [PERSON] за даним позовом. Водночас, за змістом положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» послалося на неналежне виконання (часткове виконання) [PERSON] умов укладеного ним з ТОВ «МІЛОАН» Договору про споживчий кредит №102376535 від 19.07.2021р., у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість. Разом з тим, надані ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а також витребувані судом за його клопотанням, документи не підтверджують факт отримання [PERSON] від ТОВ «МІЛОАН» коштів на підставі укладеного кредитного договору й, відповідно, наявність у відповідача перед позивачем заборгованості у вищезначеному розмірі. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз окреслених норм дає підстави для висновку, що саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними й допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Однак, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу [PERSON] ТОВ «МІЛОАН» були перераховані грошові кошти в обмовленому кредитним договором розмірі 9000,00 грн. Платіжне доручення №30075739 від 19.07.2021р., розрахунки заборгованості, договори факторингу та реєстри боржників до них, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту та користування ним, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Адже ці документи створені попередніми кредиторами й самим позивачем, а, відтак, зазначена в них інформація, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Більше того, згідно витребуваних за клопотанням позивача в банку-емітента платіжної картки [PERSON] (АТ «Перший Український Міжнародний Банк») первинних документів даний банк не підтвердив надходження коштів на картку [PERSON] від ТОВ «МІЛОАН» за доданим до позовної заяви платіжним дорученням. Водночас зазначив про надходження [PERSON] коштів у сумі 9000 грн через сервіс іншого банку, для отримання інформації від якого потрібно звернутися безпосередньо до цього банку-еквайру. Також у виписці по картковому рахунку [PERSON] відсутня інформація про сплату ним 09.09.2021р. (чи в близькі до цього дати) ТОВ «МІЛОАН» коштів у сумах 900,00 грн і 1260,00 грн на виконання кредитного договору від 19.07.2021р., як то зазначило ТОВ «МІЛОАН» у відомостях про щоденні нарахування та погашення. Натомість, позивач після отримання судом зазначених доказів і наявності достатньо часу та можливостей (понад два тижні), у тому числі через електронний кабінет, своїм процесуальним правом на подачу клопотання про витребування інших додаткових доказів не скористався, розпорядившись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Тому, за викладених обставин, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд погоджується з доводами відзиву відповідача й приходить до висновку, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» усупереч положень 76-81 ЦПК України не було надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б підтверджували факт отримання [PERSON] від первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у заявленому позивачем розмірі, у зв`язку з чим неможливо й стверджувати про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором. Водночас питання дійсності грошової вимоги, право якої відступалося за договорами факторингу, є предметом відповідальності клієнта перед фактором (ст.1081 ЦК України). Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки в\~задоволенні позовних\~вимог \~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» суд відмовляє в повному обсязі, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України понесені товариством у справі судові витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed