Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника [PERSON] звернувся позивач [PERSON] із позовом до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування. У позові зазначено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 0.60 га з кадастровим номером 1223781400:01:002:0103. Зазначене нерухоме майно [PERSON] успадкував від свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. Тож, 09.05.2023 отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим постановою нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори від 28.04.2023 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Позивач пояснила, що її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [INFO] [PERSON] , адже проживав разом із ним до дня смерті останнього. У свою чергу свекру позивача було передано спірну земельну ділянку (на якій розташовано зазначений вище будинок) для обслуговування житлового будинку та ведення особистого господарства. За наведеного позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 1223781400:01:002:0103 площею 0.60 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 11.06.2024 відкрито провадження в даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Того ж\~дня ухваленовитребувати з Петриківської державної нотаріальної контори належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 21 та видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 17.01.2005. Ухвалу суду про витребування доказів виконано 18.06.2024. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просять задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, надані сторонами судового провадження письмові докази є достатніми для цілей вирішення даної справи, а тому призначення справи до судового розгляду суд розцінює як невиправдане зволікання формального характеру, у зв`язку з чим вважає за необхідне ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Іванівською сільською радою народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області від 04.08.1995. Спадкоємцем майна [PERSON] померлого [INFO] є його син [PERSON] . Спадкове майно складається з: житлового будинку з господарськими побудовами, що розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , що належало померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що підтверджено копією Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 29.12.2000 Петриківською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за реєстровим № 3856. 09.09.1978 позивач уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого Колхозовським сель ЗАГС, Царичанського р-на Дніпропетровської області від 09.09.1978. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 17.01.2005. Спадкоємцем майна померлого є його дружина [PERSON] , [INFO] . Спадщина складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці, що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори від 28.04.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] чоловіка [PERSON] на земельну ділянку в [ADDRESS] . Заявником не надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку. З матеріалів спадкової справи № 28/2006 за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що 19.10.2021 спеціалістом Петриківської селищної ради видано довідку про реєстрацію місця проживання особи. Позивач додала копію архівної довідки виданої головним спеціалістом архівного відділу №1 від 14.04.2023, у якій зазначено, що Іванівська сільська рада народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області, Рішенням № 15 від 17.05.1995 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» вирішила передати безкоштовно у приватну власність громадянам /додаток №1/ земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого господарства. У копії Додатку до зазначеного вище рішення під п/п № 42 вказано [PERSON] якому надано у власність для обслуговування житлового будинку 0.25 га землі та 0.60 га для ведення особистого господарства. Додано копії Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) що належала [PERSON] (померлий) для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] на території Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер 1223781400:01:002:0103. Замовником є [PERSON] . Додано копію рішення селищного голови Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 19.04.2024, яким позивачу було відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою. Додано копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-2600730712023 від 19.12.2023, у якому зазначено, що кадастровий номер земельної ділянки 1223781400:01:002:0103; її місце розташування: [ADDRESS] ; категорія земель: для ведення особистого селянського господарства; площа: 0.6000 гектарів. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 20.01.2024 оціночна вартість спірної земельної ділянки становить 15\~928.45 грн. Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходив із наступного. Згідно зі ст.\~14\~Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК україни) Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х Перехідні положення\~Земельного Кодексу\~України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем та його батьком за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельні ділянки. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X\~«Перехідні положення»\~ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ\~від 26.12.1992\~«Про приватизацію\~земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Отже, згідно з Декретом КМУ\~від 26.12.1992\~«Про приватизацію\~земельних ділянок» земельні ділянки передавалися у власність без надання дозволу на розробку відповідної документації та затвердження такої документації. Технічна документація із встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) була необхідна для оформлення державного акта. Відповідно до пунктом 2 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Тож, судом встановлено, що [PERSON] (тобто батько спадкодавця [PERSON] ) ще за життя отримав рішення органу місцевого самоврядування про право власності на спірну земельну ділянку, однак не встиг оформити державний акт про право власності на земельну ділянку, бо помер [INFO] . Його син [PERSON] ще за життя прийняв спадщину у вигляді зазначеної земельної ділянки в силу статей 1225 та 1268 ЦК України. Однак, не встиг зареєструвати права власності на земельну ділянку, бо помер [INFO] . У свою чергу, спадкоємець [PERSON] , яка також прийняла спадщину у вигляді спірної земельної ділянки після померлого чоловіка [PERSON] , в силу ст. 1225 ЦК України та ст. 1268 ЦК України. Згодом, розробивши технічну документацію на земельну ділянку звернулась до відповідача для оформлення прав на земельну ділянку. Однак відповідним рішенням їй було відмовлено. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачкою доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже вона як спадкоємець за законом має право на майно померлого, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині згідно матеріалів справи немає, через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку позивачка позбавлена можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку, тому з метою забезпечення права на спадщину, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Позивач при зверненні до суду із позовом, сплатив судовий збір в повному обсязі та просить суд залишити його за позивачем. Разом із тим, враховуючи вимоги стаття 142 ЦПК України, а саме: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, тобто 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved