Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Заявник [PERSON] через свого представника - адвоката Герасимової Т.І. звернувся до суду з клопотанням про визнання обмежено дієздатним двоюрідного дядька [PERSON] , [INFO] , та встановлення над ним піклування. Обгрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] посилається на те, що [PERSON] не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та тим самим може поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей. Представник адвокат Герасимова Т.І., яка діє на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2024 (а.с. 4), в судовому засіданні змінює свої вимоги в частині визнання обмежено дієздатним [PERSON] , [INFO] , і встановлення над ним піклування, та просить визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , і встановити над ним опіку. Змінені вимоги підтримує та просить їх задоволити. Суд не вбачає за можливе та доцільне проводити допит в судовому засіданні особи, відносно якої вирішується питання про визнання недієздатним, оскільки, згідно висновку судово психіатричного експерта №322 від 06.06.2024 за психічним станом [PERSON] позбавлений можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Психіатричним обстеженням виявлено дезорієнтацію підекспертного [PERSON] у навколишньому, ситуації, грубо конкретне мислення, непродуктивність психічної діяльності з втратою її пізнавальної функції, різке зниження пам`яті, інтелекту, відсутність критики. Представник особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною та призначення їй опікуна [PERSON] адвокат Гамов В.В., який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 19.08.2024 №02/24-КС, в судовому засіданні не заперечує проти задоволення змінених вимог заявника та визнання його довірителя [PERSON] недієздатним і встановлення над ним опіки. Представник заінтересованої особи - опікунської ради при виконавчому комітеті Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області Рудик Р.Ф. в судовому засіданні покладається на розсуд суду при вирішенні питання щодо визнання [PERSON] недієздатним і встановлення над ним опіки. З`ясувавши позицію сторін, оцінивши в сукупності всі обставини справи, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України встановлено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Представник заявника адвокат Герасимова Т.І. в судовому засіданні змінює свої вимоги в частині визнання обмежено дієздатним [PERSON] , [INFO] , та встановлення над ним піклування, тому просить визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , і встановити над ним опіку. У відповідності до положень статті 49 ЦПК України суд приходить до висновку про доцільність та необхідність прийняття змінених заявником (його представником) вимог. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1ст.293 ЦПК України). Стаття 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Глава 2 ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Частиною 1 статті 39 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч.1 ст.239 ЦПК України). Згідно з висновком судово психіатричної експертизи №322 від 06.06.2024, проведеної Вінницькою філією судово психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8). Внаслідок свого захворювання [PERSON] позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та встановлення над ним опіки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України,суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає йому піклувальника чи опікуна. Згідно зі ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно ч.5 ст.63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним внучатим племінником [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтв про народження: заявника [PERSON] , в якому батьком останнього значиться [PERSON] (а.с. 18); батька заявника - [PERSON] , в якому матір`ю значиться [PERSON] (а.с. 17), особи, відносно якої вирішується питання про її недієздатність [PERSON] , в якому його матір`ю значиться [PERSON] (а.с. 16), а також про народження [PERSON] (матері [PERSON] , а.с. 15) та [PERSON] (матері батька заявника по справі [PERSON] , тобто бабки заявника по справі, а.с. 14), які доводяться один одному рідними сестрами. Із вище наведених правовстановлюючих документів слідує, що [PERSON] (тобто, батько заявника по справі) та [PERSON] є двоюрідними братами, а заявник по справі [PERSON] є відповідно рідним внучатим племінником [PERSON] . Заявник постійно піклується про свого двоюрідного дядька, здійснює за ним постійний догляд. Із довідки №609, виданої 06.07.2023 виконавчим комітетом Чернівецької селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , разом з ним на одному погосподарському номері зареєстрований його внучатий племінник [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не має більше ніяких прямих родичів (а.с. 29). [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою №613, виданою 06.07.2023 виконавчим комітетом Чернівецької селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області (а.с. 29). Заявник [PERSON] володіє повною цивільною дієздатністю, та має можливість виконувати обов`язки опікуна. Чернівецькою селищною радою Могилів Подільського району Вінницької області надано згоду на призначення опікуном [PERSON] заявника по справі [PERSON] , який фактично здійснює за ним догляд. Таким чином, суд приходить до висновку про відповідність інтересам недієздатного [PERSON] призначення його опікуном заявника по справі [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявником відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Також суд звертає увагу, що приписами ст.300 ч.ч.5-9 ЦПК України встановлено, що рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобов`язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років. На підставі ст. 30,39,60,63 ЦК України

Outcome: approved