Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що в результаті ДТП, скоєного за вини відповідачки [PERSON] , яка 30 серпня 2023 року о 07:50 год., на а/д М13 53 км. + 500 м.\~Новоукраїнського району Кіровоградської області керувала т/з Chery Kimo, державний номерний знак [NUMBER] , здійснила перешкоду обгону т.з. Geely Emgrand, д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] шляхом маневру, а саме виїзду на зустрічну смугу руху, в наслідок чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Таким чином, своїми діями, водій [PERSON] порушила п. 14.3 ПДР\~України.. Постановою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 06.11.2023 року у справі ЄУН 396/1614/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю під керуванням [PERSON] Geely Emgrand, д.н.з [NUMBER] завдано механічні пошкодження. Згідно Звіту № 8687 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 01.11.2023 року, вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля становить 101065 гривень 39 копійок. Враховуючи отриману страхову виплату в сумі 49677 гривень 37 копійок, прохає стягнути 51388 гривень відшкодування завданої майнової шкоди. Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача, внаслідок яких відбулась ДТП, позивачу було завдано моральну шкоду, що знайшло своє вираження в порушенні звичного життєвого укладу пов`язаного із відсутністю транспортного засобу, є суттєві незручності у пересуванні та веденню звичного способу життя. Позивач мав намір працювати за межами міста, де проживає, через дуже великі пошкодження автомобіля втратив роботу та заробітну плату. Також змушений шукати кошти на ремонт автомобіля та на витрати, пов`язані з судовим процесом. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачки 51388 гривень майнової шкоди та 80000 гривень моральної шкоди, 5000 гривень витрат на експертні послуги та відшкодувати понесені судові витрати. 09.06.2024 року до суду від відповідача [PERSON] в особі її представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач не надав допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог про стягнення майнової шкоди, долучений позивачем Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу виконано без детального опису оцінювачем джерел, які він використовував для оцінки збитків свого клієнта, що викликає сумнів у його дійсності. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував за підставами, викладеними у відзиві.Також вказав, що позивач не має права на звернення до суду із цим позовом, оскільки він не є власником пошкодженого транспортного засобу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії постанови Доманівського\~районного суду\~Миколаївської області\~від 06.11.2023\~рокуу справі ЄУН 396/1614/23, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн., судом встановлено що 30 серпня 2023 року о 07:50 год., на а/д М13 53 км. + 500 м.\~Новоукраїнського району Кіровоградської області керувала т/з Chery Kimo, державний номерний знак [NUMBER] , здійснила перешкоду обгону т.з. Geely Emgrand, д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] шляхом маневру, а саме виїзду на зустрічну смугу руху, в наслідок чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до п. 5\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стаття 395 ЦК України\~визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами,\~\~хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до\~статті 396 ЦК України\~правила про захист права власності, які встановлені\~главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі\~статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою\~статті 1187 ЦК України\~під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2\~Правил дорожнього руху, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові\~\~від 03.10.2014 у справі № 6-183цс14. Отже, доводи представника відповідача щодо відсутності саме у [PERSON] права на звернення до суду із цим позов є безпідставними та відхиляються судом. Відповідно до\~звіту про\~оцінку вартості\~(розміру)\~збитків,\~заподіяних пошкодженням\~транспортного засобу\~від 01.11.2023\~року,\~оціненої ФОП\~ [PERSON] ,\~який діє\~на підставі\~Сертифікату суб`єкта\~оціночної діяльності\~№6/2023\~від 14.10.2022,\~строк дії\~до 14.10.2024\~року,\~вартість відновлювального\~ремонту транспортного\~засобу Geely Emgrand, д.н.з [NUMBER] (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування) становить 101065 гривень 39 копійок (а.с.9). Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ "СГ "ТАС" (приватне), страховою компанією було виплачено суму страхового відшкодування 49677 гривень 37 копійок. Різниця між сумою страхового відшкодування та фактичними збитками становить 51388 гривень 02 копійки. Виходячи з цього, обов`язок по відшкодуванню різниці, завданої ДТП покладається на відповідача. Також позивачем були сплачені кошти за виконання звіту про оцінку вартості пошкодженого майна в розмірі 5000 грн.. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною 1 ст.1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як передбачено ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування шкоди завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий зв`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до п.22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану в наслідок ДТП майну третьої особи. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування заподіяної позивачеві матеріальної шкоди підлягають стягненню з відповідачки у розмірі 51388 гривень 02 копійки. Стосовно доводів представника відповідача про те, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, не є належним доказом розміру заподіяної шкоди, суд зазначає таке. Відповідно до п. 34.4\~ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до вимог\~статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової автотоварознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. Слід відмітити, що звіт про незалежну оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - легкового автомобіля Geely Emgrand, д.н.з [NUMBER] , складений ТОВ [PERSON] , за замовленням [PERSON] ,\~містить марку, модель і державний реєстраційний номер транспортного засобу, який проходив оцінку. У своєму звіті оцінювач зазначено ринкову вартість автомобіля, вартість відновлювального ремонту. Суб`єкт оціночної діяльності несе цивільно-правову відповідальність відповідно до чинного законодавства України за недостовірність висновку з незалежної оцінки. Враховуючи викладене, звіт про оцінку вартості матеріального збитку є належним доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходив з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Враховує суд при цьому й те, що, хоча до практики Європейського Суду з прав людини, судом й визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав середня нормально реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду), однак у цій справі позивачем не надано жодного доказу в частині обґрунтування суми відшкодування моральної шкоди щодо постійного використання саме позивачем транспортного засобу, що було пов"язане, зокрема, з роботою позивача, враховуючи що автомобіль перебуває у спільній сумісній власності як майно подружжя. Відтак у відшкодуванні моральної шкоди слід відмовити. . Щодо судових витрат. Судом встановлено, що позивачем були понесені витрати, пов`язані з проведенням оцінки майна (транспортного засобу) у загальній сумі 5000 гривень, які були сплачені позивачем двома платежами - 1.11.2023 року в сумі 1500 гривень та 02.11.2023 року в сумі 3500 гривень (а.с.10,11). Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 копійок, які підлягають стягненню з відповідачки, що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи.(а.с.16)

Outcome: partial