Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

13 грудня 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Від шлюбу з [PERSON] у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, яка перешкоджає йому спілкуватися з донькою. 23 червня 2022 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . На виконанні у Печерському ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № [NUMBER], відкрите на підставі виконавчого листа, виданого на підставі рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 травня 2021 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З моменту пред`явлення відповідачем виконавчого листа до виконання щомісячно з його заробітної плати стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 9000 гривень. Крім того, на виконанні у Печерському ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № [NUMBER], відкрите на підставі судового наказу, виданого 21 лютого 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів станом на день подання позову до суду складає майже 9000 гривень. Вбачається, що фактично з нього стягується 50 % на утримання двох дітей від різних шлюбів та ці суми значно перевищують прожитковий мінімум на дітей до 6 років, проте законом передбачено, аліменти на двох дітей становлять 33 % від доходу платника аліментів. Таким чином, вважає, що по 1/6 частині всіх видів заробітку на кожну дитину буде достатньо для їх гармонійного розвитку. За результатами перевірки цільового використання коштів він отримав висновок органу опіки та піклування від 19 вересня 2023 року, у якому відсутнє підтвердження цільового використання коштів [PERSON] , що сплачуються ним щомісячно у розмірі 9000 гривень. У лютому 2023 року [PERSON] подала позовну заяву про стягнення з нього аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, проте в подальшому між ним та [PERSON] було укладено усну домовленість про фінансову допомогу їй, оскільки вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та не отримує додаткових доходів. Зазначає, що він проживає разом з [PERSON] та їх сином [PERSON] в одній квартирі та знає, що на дитину щомісяця витрачаються кошти у розмірі 5000 гривень, а не 9000 гривень, які стягуються з нього. Крім того, у нього є інші фінансові зобов`язання, зокрема, він сплачує комунальні платежі за гуртожиток, кошти за об`єкт житлової нерухомості відповідно до договору фінансового лізингу. Через скрутне майнове становище у нього виникло боргове зобов`язання перед АТ «ПриватБанк» у розмірі 77830 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця; - зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 144). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця (а.с. 145). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 142). У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву відповідача, з якого вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 76-82). Зазначено, що твердження позивача щодо перебування теперішньої дружини [PERSON] у декретній відпустці не відповідає дійсності, оскільки відповідно до декларації про майновий стан за 2023 рік остання працює у Верховному Суді секретарем судового засідання. Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження утримання ним своєї дружини [PERSON] в розмірі 4000-5000 гривень, а також здійснення ним витрат по сплаті комунальних платежів за гуртожиток. Фінансове зобов`язання позивача перед банком є штучно створеним доказом, оскільки з довідки банку від 24 листопада 2023 року вбачається, що у позивача дійсно наявні фінансові зобов`язання, проте станом на 31 грудня 2023 року у [PERSON] зазначені фінансові зобов`язання відсутні. Вказане підтверджується щорічною декларацією позивача за 2023 рік. Позивач отримує щорічно соціальну допомогу по програмі лізингу для поліцейських та відповідно до щорічної декларації у 2023 році позивачем було отримано кошти в розмірі 277291 гривні. Зазначено, що зміна сімейного стану позивача, народження дитини від іншого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів, якщо позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення у зв`язку з цим його майнового стану. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Від шлюбу з [PERSON] у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 23 червня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 травня 2021 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-16). Постановою Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2021 року рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 травня 2021 року залишено без змін (а.с. 18-24). На виконанні у Печерському ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № [NUMBER], відкрите на підставі виконавчого листа № 149/496/21, виданого 07 жовтня 2021 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 17). З позовну вбачається, що з моменту пред`явлення [PERSON] . виконавчого листа до виконання щомісячно з його заробітної плати стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 9000 гривень. 21 лютого 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25). Постановою державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 03 березня 2023 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі судового наказу, виданого 21 лютого 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 26). З позову вбачається, що фактично з [PERSON] стягується 50 % на утримання двох дітей від різних шлюбів та ці суми значно перевищують прожитковий мінімум на дітей до 6 років, проте законом передбачено, аліменти на двох дітей становлять 33 % від доходу платника аліментів. Таким чином, позивач вважає, що по 1/6 частині всіх видів заробітку на кожну дитину буде достатньо для їх гармонійного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний та майновий стан. З позову вбачається, що у лютому 2023 року [PERSON] подала позовну заяву про стягнення з позивача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, проте в подальшому між ними було укладено усну домовленість про фінансову допомогу [PERSON] , оскільки остання знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та не отримує додаткових доходів. Разом з тим, позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження утримання ним своєї дружини [PERSON] . Позивач зазначає, що він проживає разом з [PERSON] та їх сином [PERSON] в одній квартирі та знає, що на дитину щомісяця витрачаються кошти у розмірі 5000 гривень, а не 9000 гривень, які стягуються з нього. Крім того, у позивача є інші фінансові зобов`язання, зокрема, він сплачує комунальні платежі за гуртожиток, кошти за об`єкт житлової нерухомості відповідно до договору фінансового лізингу (а.с. 35-47). Через скрутне майнове становище у позивача виникло боргове зобов`язання перед АТ «ПриватБанк» у розмірі 77830 гривень (а.с. 34). З відзиву на позовну заяву вбачається, що з довідки АТ «ПриватБанк» від 24 листопада 2023 року встановлено, що у позивача дійсно наявні фінансові зобов`язання, проте станом на 31 грудня 2023 року у [PERSON] зазначені фінансові зобов`язання відсутні. Вказане підтверджується щорічною декларацією позивача за 2023 рік (а.с. 83-99). У ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20. Вбачається, що жодних доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивачем суду не надано, у тому числі, у зв`язку з укладенням іншого шлюбу та утриманням дружини й дитини від другого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. За таких обставин, суд вважає, що належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а наявність дітей від різних шлюбів, на користь яких за рішеннями судів стягуються аліменти на їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів на утримання дітей з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Разом з тим, такий розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання дітей та не відповідає їх потребам. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed