Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшла заява представника заявників - адвоката Йовдія Д.В., подана в інтересах [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: [INFO] . У вказаній заяві представник заявників вказує, що [INFO] під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини у м. Миколаїв, внаслідок ракетних ударів ворога загинув військовослужбовець військової частини [NUMBER] Збройних Сил України, солдат [PERSON] , який народився [INFO] в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області. Заявник [PERSON] є рідним братом загиблого [PERSON] , а заявниця [PERSON] була опікуном загиблого та [PERSON] до досягнення ними повноліття. У зв`язку із загибеллю [PERSON] , заявники, які є його членами сім`ї в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України (як особи, які проживали разом із загиблим, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, і відповідно були членом його сім`ї), звернулися до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Проте на прийомі у першому відділі [INFO] заявникам було роз`яснено про необхідність підтвердження статусу осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ (членів сім`ї або утриманців). За наполяганням заявників їх заяви з пакетом документів були скеровані першим відділом [INFO] до [INFO] для подальшого направлення у Міністерство оборони України. Проте враховуючи приписи статті 16-1 є очевидним те, що для отримання одноразової грошової допомоги заявникам необхідно підтвердити статус осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, адже відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця. Отже, оскільки заявники не мають іншої можливості підтвердити факт того, що вони та загиблий [PERSON] спільно проживали, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, а отже були членами сім`ї, вони змушені звернутися до суду встановлення цього факту. На підтвердження факту проживання, спільного побуту, наявності прав та обов`язків членів сім`ї заявників та загиблого [PERSON] в заяві зазначено, що [PERSON] та [PERSON] народилися в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області та є рідними братами. У 2009 році [PERSON] встановила опіку над малолітніми дітьми [PERSON] . [PERSON] . Місцем проживання зазначених малолітніх дітей визначено - разом з опікуном за її постійним місцем реєстрації: с. Майорське Фрунзівського району Одеської області. Отож, починаючи з 2009 року, [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , виховувала малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] замінивши цим дітям батьків. Діти проживали з ними однією сім`єю, вважали та називали [PERSON] своєю матір`ю, мали спільний побут. При досягненні [PERSON] та [PERSON] повноліття опіка в силу приписів законодавства України припинилася. Проте це не змінило відносин у сім`ї. [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати однією сім`єю разом з [PERSON] та [PERSON] та іншими їх малолітніми дітьми, вели спільне господарство, турбувалися один про одного як про членів сім`ї. При цьому станом на дату загибелі [PERSON] ні він, ні [PERSON] власної сім`ї не створили, своїх дітей не мали та продовжували проживати як єдина сім`я в будинку по [ADDRESS] . За таких обставин, представник заявників просить суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] , станом на день його смерті, а саме [INFO] ; - визнати [PERSON] та [PERSON] членами сім`ї [PERSON] , станом на день його смерті, а саме [INFO] . Ухвалою суду від 21 травня 2024 року заяву представника заявників - адвоката Йовдія Д.В. залишено без руху та надано останньому строк на усунення недоліків (а.с. 47). Ухвалою суду від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі (а.с. 57). У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Йовдій Д.В. вимоги заяви підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Водночас заявниця [PERSON] суду пояснила, що в 2009 році вона взяла під опіку трьох малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На момент взяття під опіку дітям було дев`ять, десять та одинадцять років відповідно. Діти були позбавлені батьківських прав та знаходилися у притулку. Також крім вказаних дітей у неї є троє власних. Всі діти жили дружньо та відносились один до одного як до рідних братів та сестер. Діти завжди проживали разом з ними та ходили в місцеву школу. Надалі після закінчення школи [PERSON] пішов навчатися до Захарівського ліцею, однак не довчився та влаштувався на роботу до автомийки в м. Одеса. На вихідні завжди приїжджав додому та допомагав по господарству. З початком війни добровільно вступив до лав ЗСУ захищати Батьківщину. Після загибелі вона та її чоловік з допомогою Захарівської селищної ради Одеської області здійснили поховання [PERSON] . Поховання проходило від будинку, де всі вони разом проживали. Останню заробітну плату [PERSON] та кошти на його поховання від військової частини отримала вона на власний рахунок. Рідна сестра [PERSON] поїхала з дому приблизно з 2020 року з братом не спілкувалася за виплатою не зверталася. Представник [INFO] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вказала, що до [INFO] інші особи щодо отримання допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] не зверталися. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Водночас заявник звернувся до суду із письмовою заявою, у якій вказав, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі (а.с. 93). Заявниця [PERSON] , яка відповідно до ст. 234 ЦПК України, допитана в якості свідка суду пояснила, що в 2009 році вона взяла під опіку трьох малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На момент взяття під опіку дітям було дев`ять, десять та одинадцять років відповідно. Діти були позбавлені батьківських прав та знаходилися у притулку. Також крім вказаних дітей у неї є троє власних. Всі діти жили дружньо та відносились один до одного як до рідних братів та сестер. Діти завжди проживали разом з ними та ходили в місцеву школу. Надалі після закінчення школи [PERSON] пішов навчатися до Захарівського ліцею, однак не довчився та влаштувався на роботу до автомийки в м. Одеса. На вихідні завжди приїжджав додому та допомагав по господарству. З початком війни добровільно вступив до лав ЗСУ захищати Батьківщину. Після загибелі вона та її чоловік з допомогою Захарівської селищної ради Одеської області здійснили поховання [PERSON] . Поховання проходило від будинку, де всі вони разом проживали. Останню заробітну плату [PERSON] та кошти на його поховання від військової частини вона отримала на власний рахунок. Рідна сестра [PERSON] поїхала з дому приблизно з 2020 року з братом не спілкувалася за виплатою не зверталася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що проживає в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області та являється сусідкою заявниці [PERSON] . Заявниця взяла під опіку малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Діти жили разом із сім`єю заявниці та навчалися в місцевій школі. [PERSON] та [PERSON] завжди допомагали [PERSON] та її чоловіку по господарству, разом садили картоплю. Хлопці називали заявницю мамою. Після досягнення повноліття [PERSON] далі проживав разом із сім`єю заявниці, приїжджав на вихідні після роботи. Після смерті [PERSON] його поховання здійснила заявниця від свого будинку. Сестра [PERSON] після досягнення повноліття поїхала з дому та з опікунами зв`язок не підтримує. Брат [PERSON] надалі проживає у сім`ї [PERSON] . Свою сім`ю наразі не створив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області. Покійному [PERSON] та [PERSON] , вона являється подругою, з хлопцями спілкувалась з дитинства. [PERSON] та [PERSON] були під опікою [PERSON] , проживали разом з її чоловіком та їх спільними дітьми. Хлопці закінчили місцеву школу. Надалі [PERSON] та [PERSON] поїхали на роботу до м. Одеса, проте на вихідні завжди приїздили додому та допомагали [PERSON] по господарству. [PERSON] та її чоловік однаково відносились, як до хлопців так і до своїх дітей. На початку війни [PERSON] вступив до лав ЗСУ. Після загибелі [PERSON] , його похованням за сприяння місцевої громади займалася [PERSON] . За життя [PERSON] власної сім`ї не створив. Брат [PERSON] наразі проживає біля заявниці. Крім цього, вказала що під опікою [PERSON] також перебувала рідна сестра [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , проте наразі де проживає дівчина вона не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона проживає в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області та являється сусідкою заявниці. [PERSON] взяла під опіку малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому у самої заявниці було троє власних дітей. Сім`я була великою та дружньою, всі постійно працювали по господарству. [PERSON] та [PERSON] називали заявницю мамою, а остання в свою чергу відносилась до хлопців, як до рідних дітей. Після досягнення повноліття [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати разом із заявницею. За життя [PERSON] власної сім`ї створити не встиг. [PERSON] наразі так і проживає разом із [PERSON] та її родиною. Після загибелі [PERSON] , його поховання за сприяння місцевої громади здійснила [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області та являється знайомим заявниці. [PERSON] взяла під опіку малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Хлопці називали заявницю мамою. Діти завжди допомагали поратися по господарству працювали на городі. Після досягнення повноліття [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати разом із [PERSON] її чоловіком та їх дітьми. Після загибелі [PERSON] , його поховання здійснили [PERSON] разом з чоловіком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що наразі він працює на посаді селищного голови Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. На момент встановлення опіки [PERSON] над малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , він працював на посаді заступника голови Фрунзівської РДА Одеської області та контролював питання пов`язані із встановленням опіки над дітьми позбавленими батьківського піклування. Під час перевірки сім`ї [PERSON] , звернув увагу, що [PERSON] та [PERSON] називають її мамою, а чоловіка заявниці - батьком. Надалі після загибелі [PERSON] , він будучи на посаді селищного голови (від імені громади) допомагав провести його поховання. Під час виїзду до місця мешкання [PERSON] бачив, як заявниця разом з чоловіком важко переживають втрату [PERSON] . Також вказав, що хлопці [PERSON] та [PERSON] після досягнення повноліття продовжували проживати разом із опікуном. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в м. Миколаїв внаслідок ракетних ударів ворога у віці 24 років помер військовослужбовець військової частини [NUMBER] Збройних Сил України [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 28 березня 2022 року Захарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та копією сповіщення № 103 від 23 квітня 2022 року Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України (а.с. 18, 19). Причиною смерті [PERSON] стала «тупа поєднана травма тіла внаслідок вибуху», що підтверджується копією довідки про причину смерті № 1273 та копією довідки про обставини травми (порушення, контузії, каліцтва) № 970 від 03 травня 2022 року Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України (а.с. 20, 21). Відповідно до витягу із наказу командира (по особовому складу) військової частини [NUMBER] № 8-РС від 30 березня 2022 року, солдата [PERSON] виключено із списків особового складу військової частини, зазначено, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби у воєнний час (а.с. 22). Отже, наданими доказами підтверджено, що військовослужбовець військової частини [NUMBER] Збройних Сил України, солдат [PERSON] загинув [INFO] під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини у м. Миколаїв, внаслідок ракетних ударів ворога. У зв`язку із загибеллю [PERSON] , заявники звернулися до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05 червня 2024 року № 16/д, документи заявників [PERSON] та [PERSON] повернені на доопрацювання, оскільки вони не містили доказів (у розумінні СК України), що заявники були членами сім`ї загиблого військовослужбовця (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факт спільного проживання, ведення спільного господарства, та наявності між ними взаємних прав та обов`язків) (зв. а.с. 88). Факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] , станом на день його смерті, а саме [INFO] підтверджується наступними доказами. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 29 листопада 2012 року та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 09 грудня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] народилися в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області, є рідними братами, їх матір`ю вказана [PERSON] , батько в обох випадках записаний із слів матері відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 23, 24). Як вбачається із копії розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 566/2009 від 14 жовтня 2009 року, [PERSON] призначено опікуном малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Місцем проживання малолітніх дітей визначено разом з опікуном за її постійним місцем реєстрації: с. Майорське Фрунзівського району Одеської області, а останнім надано статус дітей позбавлених батьківського піклування (а.с. 25-26). Згідно копії акту щодо спільного проживання від 20 грудня 2023 року, складеного в присутності сусідів депутатом Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області [PERSON] , затвердженого Захарівським селищним головою [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ), дійсно до моменту смерті був зареєстрований ти проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним за даною адресою також приживали брат - [PERSON] , опікун [PERSON] , чоловік опікуна [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . Вказані особи проживали за вказаною адресою однією сім`єю, вели спільне господарство. Зі слів сусідів та членів родини [PERSON] не перебував у цивільному шлюбі, позашлюбних дітей не мав (а.с.27). Відповідно до довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 844 від 29 квітня 2024 року, заявник [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований разом з братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Як вбачається із Виписки по картковому рахунку, належному [PERSON] , відкритому у АТ «Ощадбанк», 30 червня 2022 року та 01 липня 2022 року на її рахунок надійшли кошти від військової частини на загальну суму 103106 грн 03 коп. (а.с. 29-32). З довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 583 від 28 березня 2022 року виданої [PERSON] , вбачається, що її підопічний [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , дійсно похований в с. Майорське Роздільнянського району Одеської області (а.с. 34). На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Згідно статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на момент виникнення права на отримання грошової допомоги в зв`язку з загибеллю військовослужбовця у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу статті 3 СК України, сім`єю є соціальна група, яка не обов`язково складається з людей, які перебувають у шлюбі. Сім`ю також є соціальна група осіб, поєднаних спільним побутом, які здійснюють свою життєдіяльність на основі спільного економічного, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). У пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають та ведуть спільне господарство. Отже, ураховуючи наведене, суд вважає, що сукупність зазначених вище доказів, достовірність яких не заперечується представником заінтересованої особи, підтверджує факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] , станом на день його смерті, а саме [INFO] , а тому заява в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання [PERSON] та [PERSON] членами сім`ї [PERSON] , станом на день його смерті, а саме 18 березня 2022 року, суд зазначає, що зазначена вимога дублює вимогу задоволену вище, оскільки як зазначалося до критеріїв члена сім`ї відноситься спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання, що було підтверджено наданими доказами та встановлено судом, а тому в її задоволенні необхідно відмовити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати слід залишити за заявниками.

Outcome: partial