Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

22 квітня 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє його представниця - адвокат Безбабна А.О., заінтересована особа: [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання із своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з серпня 2016 року до часу відкриття спадщини, та вважати його таким, що прийняв її, та факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 18 лютого 1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS] згідно із розпорядженням № 91814, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 12-10268. Заява обґрунтована тим, що його матері на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] , а інша - її чоловікові, після смерті якого [PERSON] та син покійного - [PERSON] успадкували належну йому частину квартири. У свою чергу [PERSON] подарував отриману від батька у спадок частку матері заявника, тому вона стала власницею квартири вцілому. За життя мати склала заповіт на ім`я заявника, після її смерті [PERSON] своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не був зареєстрований за місцем проживання померлої, хоча фактично проживав разом із матір`ю з серпня 2016 року до дня її смерті, вели з нею спільне господарство. Також нотаріусом було встановлено розбіжності у написанні прізвища матері у правовстановлюючих документах на квартиру, зокрема у свідоцтві про право власності на житло, в якому зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть - « [PERSON] ». [PERSON] є двоюрідною сестрою покійної, інших спадкоємців немає. Нотаріус роз`яснив, що для оформлення права на спадщину після смерті матері заявникові необхідно встановити факт спільного проживання із спадкодавцем та факт належності померлій правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду із даною заявою. 24 квітня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. Представник заявника - адвокат Безбабна А.О. у судовому засіданні 21 серпня 2024 року підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити. У судове засідання, призначене на 27 серпня 2024 року, заявник та його представниця не з`явилися, адвокат Безбабна А.О. надала суду заяву про продовження розгляду справи у відсутності сторони заявника на підставі письмових доказів та показань свідка. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином. 21 травня 2024 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи у її відсутності, в якій вона також не заперечувала проти задоволення заявлених вимог [PERSON] . За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представницію заявника, показання свідка [PERSON] , суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі 18 лютого 1997 року подружжя Смірнових у порядку приватизації набули у приватну спільну часткову власність у рівних частках квартиру [ADDRESS] . Проте у свідоцтві про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 18 лютого 1997 року, та зареєстрованого за № 12-91814 помилково прізвище [PERSON] було зазначено неправильно - « [PERSON] », тоді як її чоловіка правильно - « [PERSON] ». Вказане свідчить про допущену під час видачі Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів свідоцтва про право власності на житло помилку, пов`язану з перекладом прізвища [PERSON] з російської мови. Після смерті чоловіка [PERSON] та рідний син померлого - [PERSON] прийняли у спадок належну [PERSON] 1/2 частину вищевказаної квартири, про що 28 квітня 2004 року Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу [PERSON] на підставі договору дарування подарував [PERSON] отриману у спадок після смерті батька 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Наразі за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] належить 1/1 квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 11 квітня 2006 року № 1-1244, свідоцтва про право власності від 18 лютого 1997 року № 12-10268, свідоцтва про право на спадщину від 28 квітня 2004 року № 3-777. За життя мати заявника склала заповіт від 27 жовтня 2004 року, за яким усе своє майно, в тому числі частину квартири [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. У встановлений законом строк заявник не звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. На підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини 27 грудня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Акаєвою А.В. було заведено спадкову справу № 67/2023 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Під час перевірки матеріалів спадкової справи нотаріусом було встановлено, що на момент смерті [PERSON] заявник не був зареєстрований за адресою місця проживання померлої та заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав. Крім того, при вивчені документів про право власності [PERSON] на спадкове майно, нотаріусом було встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло прізвище співвласника зазначено - « [PERSON] », що не збігається із прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть - « [PERSON] ». У зв`язку з цим 08 березня 2024 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Акаєва А.В. надала письмове роз`яснення [PERSON] про необхідність встановлення фактів спільного проживання із спадкодавцем та належності померлій правовстановлюючого документа. Крім заявника, спадкоємцем після смерті матері за законом є її двоюрідна сестра - [PERSON] . У ході судового розгляду встановлено, що заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте з серпня 2016 року і до дня смерті матері він постійно проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, що підтверджується актом про проживання, складеним сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з засвідченням їх підписів головою правління ОСББ «Добровольського 102». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердила факт спільного проживання заявника із матір`ю. Зокрема вона пояснила, що разом із померлою [PERSON] працювали на заводі, разом отримали квартири і проживали поруч. [PERSON] прописали у квартирі вітчима, після смерті чоловіка [PERSON] вона залишилася одна, тому син почав проживати з нею близько 10 років тому. За життя [PERSON] вона заходила до неї, принаймні раз на тиждень, бачила її сина у домашньому одязі, його речі знаходилися у кімнаті, він ходив у магазин за продуктами, готував їжу. Двоюрідна сестра [PERSON] - [PERSON] у своїй заяві, адресованій суду, підтвердила викладені у заяві обставини. Факти, які просить встановити заявник, потрібні йому для оформлення спадкових прав за заповітом на майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] . Згідно з нормами ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За вимогами ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз зібраних доказів підтверджує належність померлій [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 18 лютого 1997 року. Оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту спільного проживання заявника з матір`ю також знайшла своє підтвердження належними доказами. Так судом встановлено, що з 2016 року [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тому вважається таким, що прийняв спадщину з часу її відкриття. При цьому, суд враховує, що спадкодавиця ще за життя розпорядилася своїм майном на користь сина, як єдиного її спадкоємця.

Outcome: approved