Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] , позивачка, спадкоємиця) звернулась до суду з цим позовом в обґрунтування якого зазначала, що [INFO] померла її мати [PERSON] (далі [PERSON] , спадкодавиця), після смерті якої позивачка випадково знайшла заповіт, відповідно до якого спадкодавця заповіла все належне майно на користь [PERSON] . Через запровадження карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, у зв`язку з важким захворюванням та через тривалу необізнаність про існування заповіту позивачка в установлений строк за прийняттям спадщини не зверталась внаслідок чого пропустила строк на подання відповідної заяви нотаріусу. У зв`язку з викладеним, просила визначити їй тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою від 26 липня 2024 року провадження в справі було відкрито, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач Колочавська сільська рада Хустського району Закарпатської області підтримала заявлений позов та просила справу розглянути без її участі. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов й таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи законних інтересів третіх осіб, з врахуванням характеру спірних правовідносин і обставин справи, відповідно до наведених норм процесуального закону суд доходить висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. За наявними доказами суд встановив такі фактичні обставини справи. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка доводилась матір`ю [PERSON] . Зазначені обставини доводяться свідоцтвом про смерть (повторним) серії [NUMBER] від 18.04.2024 (а.с. 4), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.09.1963 (а.с. 10) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.02.1984 (а.с. 11). На випадок смерті [PERSON] 30.03.2006 склала заповіт, який того дня був посвідчений секретарем Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, відповідно до якого все належне їй майно на яке вона матиме право на час відкриття спадщини спадкодавиця заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки № 1969, виданої 08 липня 2024 року виконкомом Колочавської сільської ради Хутського району Закарпатської області (а.с. 9) [PERSON] , [INFO] була постійною мешканкою [ADDRESS] , разом з нею на час смерті ніхто не проживав та не був зареєстрованим. Відповідно до медичних документів, які містять відомості про стан здоров`я (а.с. 12-15) позивачка тривалий час хворіла, починаючи з 10.02.2020 перенесла хірургічне втручання та, в подальшому, їй було встановлено інвалідність. За загальним правилом положень про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України "Про нотаріат" в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємиці за заповітом. Відтак суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд щодо поважності причин пропуску строку прийняття спадщини внаслідок необізнаності про існування заповіту в постанові від 26 червня 2019 року в справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18). Також суд враховує при вирішенні цієї справи висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 23 листопада 2020 року в справі № 315/714/19 (провадження №\~61-2162св20), відповідно до якого раптове захворювання спадкоємця перед спливом строк на прийняття спадщини може уважатись поважною причиною пропуску строку та бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суд не встановив обставин, які б свідчили, що визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини за [PERSON] порушує права чи законні інтереси третіх осіб. Враховуючи встановлені обставини та відповідно до вказаних вище норм законодавства суд доходить висновку, що матеріалами справи доводиться наявність законних підстав визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відтак суд уважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved