Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на його користь заборгованості за договором позики від 24 березня 2023 року в розмірі 50 700 гривень. Позовну заяву мотивував тим, що між ним та [PERSON] 24 березня 2023 року був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] отримав в борг 50 700 гривень, які зобов`язався повернути у строк до 20 квітня 2023 року. Відповідач у встановлений строк грошові кошти не повернув, а тому позивач звернувся до суду. Представник позивача адвокат Перегуда А.П. подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки\~суду не\~повідомив,\~відзив на\~позов,\~заяви про\~розгляд справи\~у його\~ відсутності\~чи відкладення\~розгляду справи\~суду не\~подав.Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Однак до суду повернулись конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК судова повістка вважається врученою відповідачу. Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін. Процесуальні дії у справі 04 червня 2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 червня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін. 15 липня 2024 року та 01 серпня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою у судове засідання відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом 24 березня 2023 року [PERSON] , [INFO] , отримав у позику від [PERSON] кошти в сумі 50\~700 (п`ятдесят тисяч сімсот) гривень, які зобов`язався повернути до 20 квітня 2023 року, про що свідчить власноручно написана розписка (арк. спр. 5). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). Даними розписки підтверджується, що [PERSON] 24 березня 2023 року взяв у позику в [PERSON] кошти в сумі 50 700 гривень і зобов`язався повернути їх до 20 квітня 2023 року. Оригінал розписки був досліджений у судовому засіданні. Таким чином суд вважає, що між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої, виникли правовідносини з договору позики. Наявність оригіналу\~розписки у\~позикодавця,\~згідно з\~положеннями статті\~545\~ЦК України\~свідчить,\~що зобов`язання\~з повернення\~позики позичальником\~не виконано. А тому відповідач [PERSON] зобов`язаний повернути позивачу [PERSON] позику у розмірі 50 700 гривень. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відтак, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними та не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 1\~211,20 грн, а всього - 8\~211,20 грн. Між позивачем [PERSON] та адвокатом Перегудою А.П. 22\~травня 2024\~року укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (арк. спр. 6). Відповідно до умов договору адвокат надає правничу допомогу [PERSON] , зокрема, у справі щодо стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 50\~700 грн. (п. 1 Договору). За наданні послуги клієнт зобов`язався сплатити адвокату гонорар у розмірі 7\~000 грн (пункт 3 Договору). Згідно акту\~наданих послуг\~правничої допомоги\~до договору\~від 23\~травня 2024\~ року, адвокат Перегуда А.П. надав клієнтові [PERSON] наступні правничі послуги: первинна консультація клієнта, вивчення та аналіз документів, які стосуються спору (2 години); підготовка та подання до суду позовної заяви (5 годин). Вартість послуг - 7 000 гривень (арк.спр.8). Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 23 травня 2024 року, клієнт [PERSON] сплатив на користь адвоката Перегуди А.П. в рахунок оплати правової (правничої) допомоги від 22\~травня 2024 року суму в розмірі 7 000 гривень (арк. спр. 9). Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу на загальну суму 7 000 гривень, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат. Суд зауважує, що відповідач із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не звертався, натомість суд самостійно вирішити таке питання позбавлений можливості, що узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 08.04.2019 у справі № 922/619/18. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Outcome: approved