Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 55 775 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 17 вересня 2023 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1273-7933 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua). Зазначений кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А1907, для підписання кредитного договору № 1273-7933 від 17.09.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Вказував, що відповідно до умов вказаного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 9 600грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк - 30 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 3 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти вона не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів. Також, Додатковою угодою від 20.09.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії №1273-7933 від 17.09.2023 Кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 400 грн., які були отримані відповідачкою. Проте, [PERSON] порушила вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором та додатковою угодою навіть після спливу строку кредитування встановленого ними. Відтак, станом на 06.02.2024 утворилась заборгованість у розмірі 55 775,00 грн., з яких: 11 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 44 775 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 06.06.2024 року відповідачка, через свого представника до суду подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Підтверджувала факт укладення з «Укр кредит фінанс» договору кредитної лінії № 1273-7933 від 17.09.2023. Зазначала, що після укладення Додаткової угоди до Договору 20.09.2023, позивачем їй було надіслано повідомлення про суму до повного погашення зобов`язань у розмірі 11 995 грн., однак вже станом на 27.02.2024 відповідно до вимоги, сума заборгованості становила 55 775 грн., що свідчить про зміну строку кредиту та нарахування відсотків позивачем. Вважає кредитний договір нікчемним, оскільки він укладений з порушенням вимог ч.1-7 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, зазначає, що навіть, якщо кредитний договір вважати дійсним, то відсутні підстави для нарахування відсотків. В зв`язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти винесення з рішення суду не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у відзиві, її представник просив проводити розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності її учасників. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 17 вересня 2023 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1273-7933 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А1907 (а.с. 10-16). Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 п. 1 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника не відновлювальну кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту - кредитна лінія. Відповідно до п. 4.1 розмір кредитного ліміту (загальний розмір кредиту) становить 9 600 грн. Згідно з п. 2.3 базовий строк користування кредитом становить 30 календарних днів з дня надання кредиту. Базовий період сплати відсотків - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у розділі 4 цього договору і визначена сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт кредитодавця. За п. п. 2.3 договору, дата видачі кредиту - 17.09.2023; останній календарний день першого Базового періоду - 16.10.2023, сума кредиту - 9600 грн., нараховані проценти за користування Кредитом 7 200 грн., разом до сплати 16 800 грн. Пунктом 4.10 договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/ або Пільговою процентною ставкою). Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Надання додаткових грошових коштів Позичальнику у рахунок Кредиту на підставі Додаткової угоди не змінює строк кредитування. Дата повернення (виплати) кредиту 12.07.2024. Строк дії договору є рівним Строку кредитування (п.4.12 Договору). Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 279 355%. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 96 000 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п.п. 4.14 договору). Положення щодо істотних умов договору також містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1907 (а.с.24-27). Додатковою угодою до Договору про відкриття кредитної лінії №1273-7933 від 20.09.2023 укладеною між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] змінено основну суму боргу та надано позичальнику додаткові грошові кошти у сумі 1 400 грн. (а.с. 28-29). Відповідно до п.3 Додаткової угоди сума неповернутого кредиту становить 11 000 грн.; кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї додаткової угоди становить 297 календарних днів, орієнтовна реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 109 874 грн. Відповідно до п.4.2. Додаткової угоди, сторони домовились Додаток №3 до Договору (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України) визнати таким, що не застосовується до правовідносин Сторін за Договором у зв`язку із змінами умов кредитування згідно цієї Додаткової угоди. Натомість Позичальнику надається Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України, що є Додатком до цієї Додаткової угоди та яка містить детальний перелік складових загальної вартості кредиту за період з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення Строку кредитування. Умови договору, що не суперечать цій Додатковій угоді, залишаються чинними та сторони підтверджують свої зобов`язання за ними (п.5 Додаткової угоди). З довідки ТОВ «Укр кредит фінанс» про перерахування суми кредиту по договору №1273-7933 за допомогою системи LIQPAY слідує, що 17.09.2023 року здійснено платіж №2366802437 на платіжну картку [PERSON] за № [NUMBER] з призначенням платежу «видача кредиту», сума платежу 9 600 грн., та 20.09.2023 здійснено платіж №2367842947 на платіжну картку [PERSON] за № [NUMBER] у розмірі 1 400 грн. тип операції - добор по кредиту (а.с. 43). Аналогічні відомості містяться у листі АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр кредит фінанс» через систему платежів LIQPAY по кредитному договору №1273-7933 від 17.09.2023 та 20.09.2023 на загальну суму 11 000 грн. (а.с.38). ТОВ "Укр кредит фінанс" виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачці кредит, відповідно до умов кредитного договору. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 06.02.2024 заборгованість [PERSON] становить 55 775,00 грн., з яких 11 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 44 775,00 грн. - проценти за користування кредитом (а.с. 45-46). Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших, Договір про відкриття кредитної лінії № 1273-7933 від 17 вересня 2023 року та Додаткову угоду від 20 вересня 2023 року підписано відповідачкою електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А1907» та «А6011», відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 10-16, 28-29). За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, наведене свідчить, що відповідачка ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Так, за умовами укладеного сторонами договору кредитної лінії від 17.09.2023 року та Додаткової угоди від 20.09.2023 ТОВ «Укр кредит фінанс» надало [PERSON] суму кредиту 11 000,00 грн., а остання зобов`язувалася повернути гроші у повному обсязі протягом 297 календарних днів з моменту укладення Додаткової угоди, тобто до 12.07.2024. За довідкою про перерахування суми кредиту № 1273-7933 від 17.09.2023 підтверджено перерахування кредитором позичальнику 11 000 грн. кредитних коштів за договором. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 4.10. вищевказаного кредитного Договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/ або Пільговою процентною ставкою). Знижена процентна ставка - 2,5 %, право користування кредитом за такою ставкою згідно умов, визначених п. п. 4.9 цього договору). За пунктом 2.8 вищевказаного кредитного Договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 днів (до 12.07.2024) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 17.09.2023 по 12.07.2024 за користування кредитними коштами. Крім того, Додатковою угодою змінено умови кредитування за Договором та орієнтовна реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування:405 955%, а також Додаток №3 до Договору (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України) визнано таким, що не застосовується до правовідносин Сторін за Договором у зв`язку із змінами умов кредитування згідно цієї Додаткової угоди. Нарахування позивачем процентів узгоджується з умовами укладеного сторонами кредитного договору № 1273-7933 від 17.09.2023 року та Додатковою угодою від 20.09.2023. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості кредитодавцем нараховано відсотки за зниженою процентною ставкою - 2,5 % в день, з 17.09.2023 по 16.10.2023; за стандартною процентною ставкою 3 % в день, за період з 17.10.2023 по 04.02.2024, за 05.02.2024 та 06.02.2024 відсотки не нараховувалися (а.с. 45-46). Відповідно до розрахунку позивача, станом на 06.02.2024 року заборгованість відповідачки за основним боргом становить 11 000 грн, за нарахованими процентами 44 775 грн, а всього 55 775 грн. Указаним розрахунком підтверджується, що підвищення відсоткової ставки не відбувалося, не нараховувалися суми неустойки (штрафи та пеня) за прострочення оплати за кредитним договором. Згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Отже, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Законом визначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. З дослідженого судом договору про відкриття кредитної лінії № 1273-7933 від 17.09.23 слідує, що його умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому частиною першою статті 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Тлумачення змісту пунктів 4.7,4.8, 4.9, 4.13, 10.1 кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено види відсоткової ставки: стандартну, знижену (пільгову) та промо-ставку, в залежності від періоду користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. Отже, положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані щодо розміру процентів за користування кредитом. У цій справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню». Договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину. Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачкою [PERSON] належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Згідно розрахунку боргу відповідач не сплатив жодного платежу за кредитним договором. Доказів, які б спростовували цю заборгованість, боржником не надано. Враховуючи викладене, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки суми простроченої заборгованості у розмірі 11 000 грн. та процентів за користування кредитними коштами у сумі 44 775,00 грн. за період дії кредитного Договору визначений позивачем. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану кредитну заборгованість. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 610, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: approved