Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 010/0356/82/91880647 від 06.08.2019 в сумі 38782 грн. 21 коп., заборгованість за кредитним договором № 014/380805/82/852186 від 12.03.2020 в сумі 57519 грн. 04 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2800 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначив, що 06.08.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0356/82/91880647, відповідно до якого банк відкрив картковий рахунок і надав послугу споживчого кредиту. Розмір кредиту на дату початку кредитування становив 24200 грн. з максимальним лімітом 500000 грн. Відповідно до умов кредитного договору з дати встановлення кредитного ліміту, банк зобов`язаний надати клієнту кошти, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Строк кредиту сторонами погоджено у 48 місяців, що починається з 06.08.2019 по 06.08.2023 (дата повного погашення кредиту). Проценти за користування кредитом становлять 45 % річних. А також 12.03.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву - договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/852186, відповідно до якого банк відкрив поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів Банку. Поточний рахунок призначений для зарахування коштів кредиту згідно заяви-договору, а також внесення клієнтом готівкових та безготівкових коштів на поточний рахунок виключно з метою погашення кредиту. Банк надав відповідачу кредит в сумі 43367 грн. 35 коп., а відповідач зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Строк кредиту становив 48 місяців з 12.03.2020, проценти за користування кредитом - 52,9% річних. Банк свої зобов`язання перед позичальником за кредитними договорами виконав. Проте, позичальник всупереч умов кредитних договорів припинила виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме, припинила здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 20.12.2022 між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги № 114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Посилаючись, що після відступлення права вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 06 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0356/82/91880647 (а.с. 6). Відповідно до умов кредитного договору, з дати встановлення поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку надати клієнту в межах поточного ліміту кошти, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Метою кредиту є придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб. Строк кредиту - 48 місяців, що починається з дати встановлення поточного ліміту. Відповідно датою початку кредитування є 06.08.2019, з кінцевим терміном повного погашення боргу до 06.08.2023. Процента фіксована ставка ставить 45,0% річних. Підпунктом 2.1 кредитного договору визначено, що на дату підписання заяви та відкриття кредитного рахунку поточний ліміт становить 0 (нуль) гривень. Протягом тридцяти робочих днів з дати заяви, після відкриття кредитного рахунку банк може змінити розмір поточного ліміту, про що направляє клієнту sms-повідомлення на номер телефону, що наданий клієнтом при підписанні заяви або інший номер телефону, що наданий клієнтом в процесі обслуговування. Датою початку кредитування є дата направлення банком клієнту першого після підписання заяви sms-повідомлення про встановлення (зміни) поточного ліміту. Банк повідомляє клієнта про розмір поточного ліміту в наступному періоді згідно порядку, передбаченому підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 розділу 6 Правил (Правила перебувають у вільному/відкритому доступі на сайті банку https://raiffeisen.ua, яким клієнта було ознайомлено відповідно до п. 7 договору). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед банком але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом в т.ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5-2.5.13 пункту 2.5 статті 2 розділу 6 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредиту, а у разі його продовження - в останній робочий день строку користування кредитом. 06.08.2019 [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» (а.с. 11). Факт надання банком [PERSON] кредитних грошових коштів відповідно до умов кредитного договору підтверджується копією виписки по рахунку, що підтверджує початок користування кредитом (а.с. 13-25). Таким чином, банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Проте, всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] припинила виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме, припинила здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 010/0356/82/91880647 від 06.08.2019 становить 38782 грн. 21 коп., з яких: 32019 грн. - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 5513 грн. 83 коп. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом, 1249 грн. 38 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 27, 28). А також 12 березня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/852186 (а.с. 29). Відповідно до умов договору банк відкриває поточний рахунок «для виплат» в гривні на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Поточний рахунок призначений для зарахування коштів кредиту згідно цієї заяви-договору, а також внесення клієнтом готівкових та безготівкових коштів та поточний рахунок виключно з метою погашення кредиту. Відповідно до умов кредитного договору банк передав кредит в сумі 43367 грн. 35 коп., а клієнт зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Мета кредиту - є придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб не пов`язаних з підприємницькою діяльністю в розмірі 39100 грн.; оплата клієнтом страхового платежу в розмірі 4267 грн. 35 коп. на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя». Строк кредиту становить 48 місяців з 12.03.2020. Проценти за користування кредитом - процента ставка фіксована і становить 52,9% річних. Дата сплати щомісячного ануїтетного платежу - 12 числа кожного календарного місяця згідно графіка. Факт надання банком [PERSON] кредитних грошових коштів відповідно до умов кредитного договору підтверджується копією виписки по рахунку, що підтверджує початок користування кредитом (а.с. 35-41). Відповідно до умов кредитного договору проценти плачуються клієнтом у визначену графіком дату у складі щомісячного ануїтентного платежу, вказаного у графіку і розраховуються виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.2.3 пункту 1.2 заяви-договору. Проценти нараховуються щомісячно на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та в році. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, з наступного за місяцем надання кредиту, у визначеному підпунктом 1.2.4 пункту 1.2 заяви-договору дату. Якщо дата сплати ануїтетного платежу не є робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті сплаті ануїтетного платежу. 12.03.2020 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» (а.с. 31). Всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] припинила виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме, припинила здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 014/380805/82/852186 від 12.03.2020 становить 57519 грн. 04 коп., з яких: 46140 грн. 02 коп. - сума заборгованості за кредитом, 11379 грн. 02 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 42, 43). 20.12.2022 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого AT «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 47-51). Відповідно до п. 2.4. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, Новий кредитор замінює Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр Боржників доповнює, а не замінює попередній. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором № 010/0356/82/91880647 від 06.08.2019 та за кредитним договором № 014/380805/82/852186 від 12.03.2020, укладених між [PERSON] та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль». Після відступлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» права грошової вимоги до [PERSON] , останньою не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитними договорами ані на рахунок первісного кредитора, ані на рахунок нового нредитора. 18.01.2024 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» направив [PERSON] досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами, які станом на дату пред`явлення до суду позову відповідачем не виконані (а.с. 60-63). Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та процентами, нарахованими за користування кредитом. Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 3 частини другої ст. 141 ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Титаренко В.В. на підставі ордеру серії АІ № 1592533 від 17 квітня 2024 року (а.с. 78) та договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року (а.с. 68-71). Відповідно до замовлення № 389 до договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року № 14/06/2023, акту виконаних робіт (надання послуг) до замовлення № 389 до договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року № 14/06/2023 та платіжною інструкцією № 465 підтверджується сплата 1400 грн. адвокату Титаренку В.В. за виконану роботу по справі кредитного договору № 014/380805/82/852186, боржник [PERSON] (а.с. 72-74) . Відповідно до замовлення № 416 до договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року № 14/06/2023, акту виконаних робіт (надання послуг) до замовлення № 416 до договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року № 14/06/2023 та платіжною інструкцією № 492 підтверджується сплата 1400 грн. адвокату Титаренку В.В. за виконану роботу по справі кредитного договору № 010/0356/82/91880647, боржник [PERSON] (а.с. 75-77) . Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі в сумі 2800 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved