Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

22.05.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням, в якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 480 000 грн. Вказує, що з 02.07.1981 по 01.10.1981, з 04.08.1982 по 09.11.1982, з 16.01.1985 по 07.07.1989 та з 21.08.2006 по 11.02.2022 працював машиністом тепловоза по вивезенню руди служби рухомого складу цеху залізничного транспорту по вивезенню гірничої маси з Першотравневого кар`єру у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів. 11.02.2022 звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України. 11.04.2024 висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» йому встановлено два професійні захворювання: - хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії) група В, Легенева недостатність третього ступеня, Хронічне легеневе серце. НК першої стадії; - хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього степеня (з помірним зниженням слуху). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 11.05.2023, професійне захворювання у [PERSON] виникло через те, що працюючи з 18.06.1986 по 07.07.1989 та з 21.08.2006 по 11.02.2022 машиністом тепловозу УЗТ, цеху залізничного транспорту по вивезенню гірничої маси з Першотравневого кар`єру керував роботою локомотивної бригади, управляв локомотивом, утримував локомотив в справному стані, виконував службові ремонти. Внаслідок недосконалості технологічного процесу під час перевезення гірничої маси великовантажним автомобілем, підпадав під вплив підвищених параметрів вібрації та шуму. Внаслідок недосконалості технологічного процесу відкритого видобутку руди, підпадав під вплив шуму та пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70%. Відповідно довідки МСЕК від 13.07.2023р., йому первинно з 12.06.2023р., безстроково встановлено третю групу інвалідності та 35 % втрати професійної працездатності, з яких: 30% - ХОЗЛ; 5% - по тугов. Згідно довідки МСЕК від 03.05.2024р., йому при повторному огляді з 22.04.2024р. безстроково встановлено третю групу інвалідності та збільшено відсоток втрати професійної працездатності до 65%, з яких: 50% - ХОЗЛ; 15% - по тугов. У зв`язку з захворюванням у нього змінився образ і якість життя, він постійно відчуває виражену задишку при мінімальному фізичному навантаженні, іноді у спокої, приступоподібний сухий кашель, щоденні приступи задухи по 2-3 рази на день, які знімаються інгалятором сальбутамол, важкість у грудній клітці, головний біль, запаморочення при підвищенні АТ, періодичний біль у ділянці серця, відчуття частого серцебиття, виражене зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, загальну слабкість. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати, займатися фізичною роботою, відчувати повний смак життя, що негативно впливає на його психоемоційний стан. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 480 000 грн. Ухвалою суду від 29.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07.06.2024 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Львов А.Л. надав відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, отримував компенсації, свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Також позивач проходив періодичні медичні огляди, згідно яких перешкод подальшій праці на підприємстві не було встановлено. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим, несправедливим та безпідставно завищеним. Просив відмовити у позові. Ухвалою суду від 13.06.2024 частково задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів у позивача [PERSON] , а саме в частині витребування оригіналу трудової книжки, оригіналу довідки МСЕК про встановлення втрати працездатності. Ухвалою суду від 13.06.2024 залишено без задоволення заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та з викликом сторін . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] працював з 02.07.1981 по 01.10.1981, з 04.08.1982 по 09.11.1982, з 16.01.1985 по 07.07.1989 та з 21.08.2006 по 11.02.2022 у ПрАТ "Північний ГЗК" машиністом тепловоза по вивезенню руди служби рухомого складу цеху залізничного транспорту по вивезенню гірничої маси з Першотравневого кар`єру. 11.02.2022 звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 6-8). Під час роботи у ПрАТ в позивача виникли два професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії) група В, Легенева недостатність третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії; - хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього степеня (з помірним зниженням слуху), що підтверджується висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 11.04.2024 та актом від 11.05.2023 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, (а.с. 12, 15-19). Відповідно до п. п. 13, 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.05.2023 року, на підставі інформаційної довідки про умови праці від 09.09.2022 за №ДН/4.6.3/4941-22, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці [PERSON] відносяться: - за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - по напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). Хронічні професійні захворювання виникли через те, що працюючи з 18.06.1986 по 07.07.1989 та з 21.08.2006 по 11.02.2022 машиністом тепловозу УЗТ, цеху залізничного транспорту по вивезенню гірничої маси з Першотравневого кар`єру керував роботою локомотивної бригади, управляв локомотивом, утримував локомотив в справному стані, виконував службові ремонти. Внаслідок недосконалості технологічного процесу під час перевезення гірничої маси великовантажним автомобілем, підпадав під вплив підвищених параметрів вібрації та шуму. Внаслідок недосконалості технологічного процесу відкритого видобутку руди, підпадав під вплив шуму та пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70%. Причинами виникнення хронічних професійних захворювань позивача є: - пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищував гранично допустиму в 1,2 рази та складала 2,4 мг/м3 при ГДК=2,0 мг/м3, згідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 № 1596; шум: еквівалентний корегований рівень шуму на 5 дБА перевищував допустимий рівень та складав 85 дБА при ГДР 80 дБА, згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Державні санітарні норми виробничого шуму,ультразвуку та інфразвуку». З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічних професійних захворювань запропоновано генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК» [PERSON] дотримувати основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць відповідно «Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відритим способом» (НПАОП0.00-1.24-10. Підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими засобів індивідуального захисту органів дихання та слуху, інших засобів індивідуального захисту згідно з «Нормами безплатної видачі спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту працівникам гірничодобувної промисловості» (НПАОП 0.00-3.10-08). Враховуючи роботу [PERSON] в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну корівників структурного підрозділу та підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламентні нормативи, встановити неможливо (а.с. 15-19). Відповідно до інформаційної довідки про умови праці [PERSON] , згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248 умови праці відносяться до 3 класу 1 ступеня «шкідливі» (а.с. 9-11). Як випливає з довідки МСЕК від 13.07.2023 року [PERSON] , первинно з 12 червня 2023 року безстроково було встановлено третю групу інвалідності та 35 % втрати професійної працездатності з яких: 30% - ХОЗЛ; 5% - по тугов. Останній потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу та шуму (а.с. 20, 21). Відповідно до довідки МСЕК від 03.05.2024р., [PERSON] , при повторному огляді з 22 квітня 2024 року безстроково встановлено третю групу інвалідності та збільшено відсоток втрати професійної працездатності до 65%, з яких: 50% - ХОЗЛ; 15% - по тугов. Останній потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. (а.с. 22). Згідно індивідуальних програм реабілітації інваліда №469 від 13.07.2023 та № 368 від 03.05.2024 [PERSON] встановлено обмеження до самообслуговування першого ступеню, до трудової діяльності першого ступеню, рекомендовано медичну реабілітацію: лікування згідно стандартів, санаторно-курортне лікування, спостереження сімейного лікаря, ЛОР; фізична реабілітація: лікувальний масаж, лікувальна фізкультура (а.с. 23, 24). [PERSON] неодноразово проходив обстеження та знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписними епікризами (а.с. 25, 26, 27, 28, 29-30, 31, 32-33, 34, 35, 36-37). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 15-19), встановлено два хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивачки у ПрАТ, встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач протягом значного часу працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме більше 18 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушують його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 %, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 260 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Щодо посилань відповідача на щорічні періодичні медичні огляди відносно позивача, то вони не спростовують факт наявності у позивача професійного захворювання і причин його виникнення, тому судом відхиляються. Питання дійсності актів медичного огляду не стосується предмету спору. Щодо оподаткування суми моральної шкоди, то ці питання відносяться до стадії виконання судового рішення. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно до\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2 600 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial