Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 122218,59 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.04.2021 між AT «Ідея Банк» та гр. [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування. Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 65700 грн., зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Станом на дату подання заяви відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором. Останню сплату відповідачем/зарахування по Кредитному договору здійснено 11.11.2021. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 06.06.2024 становить: прострочений борг 62265,92 грн., прострочені проценти 22406,97 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 37545,7 грн., загальна заборгованість 122218,59 грн. У зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, на адресу Відповідача Банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02 квітня 2024 року. Відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за Кредитним договором. Ухвалою суду від 12.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку. Однак у позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та судова повістка із інформацію про судове засідання, адресовані відповідачу на адресу реєстрації, повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Так, відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також секретарем судового засідання були здійснені телефонні дзвінки з метою повідомлення про розгляд справи за номерами телефону відповідача, вказаними у позовній заяві, та у кредитному договорі. Проте за такими номерами абонент недоступний. Згідно листа Антонінської селищної ради від 09.08.2024, відповідач за місцем реєстрації не проживає. Відомостями щодо фактичного місця проживання [PERSON] селищна рада не володіє. Відзиву на позовну заяву або клопотань від відповідача до суду не надходило. Такі обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 08.04.2021 між AT «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z65.00212.007857875. Відповідно до умов договору АТ «Ідея Банк» надав кредит в сумі 65700 грн на наступних умовах: процентна ставка та тип - 15% річних, змінювана; строк кредиту - 36 місяців (п.1 договору), дата повернення кредиту - 08.04.2024 (п.п.1.6 договору). У відповідності до п.1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 додатку №1 як «Інші послуги». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку www.ideabank.ua. Відповідач нанесенням власноручного підпису під цим договором, акцептував публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п.3.3 договору). Відповідно до додатку №1 до договору сторонами погоджено графік щомісячних платежів за кредитом. Відповідач ознайомився з інформацією про умови кредитування та вартість кредиту, що стверджується його підписом. 08.04.2021 АТ "Ідея Банк" видав відповідачу кредит згідно договору кредиту та страхування від 08.04.2021 в розмірі 65700 грн, що стверджується меморіальним ордером. Отже, АТ "Ідея Банк" виконало свої кредитні зобов`язання за договором кредиту та страхування від 08.04.2021. У зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, на адресу Відповідача Банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02 квітня 2024 року. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 06.06.2024 становить: прострочений борг 62265,92 грн., прострочені проценти 22406,97 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 37545,7 грн., загальна заборгованість 122218,59 грн. Згідно виписки по рахунку, відповідачем було сплачено оплату за обслуговування за користування кредиту за весь час кредитування в сумі 14621,56 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 525, 526, 530 та 629 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кошти, а останній зобов`язався, зокрема, повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором. Такий правочин (кредитний договір), згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, зокрема, по тілу кредиту, та заборгованості за процентам. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача простроченої плати за обслуговування кредиту, то судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Відповідно до п.1.5 договору під час користування кредитом банк надавав позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО - за https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts), за надання яких встановлена плата, відповідно до додатку № 1 як "Обслуговування кредитної заборгованості". Згідно вказаного пункту договору, комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими Тарифами банку, які є невідємною частиною ДКБФО та розміщені на веб-сайті банку: https://ideabank.ua. Відповідно до п.п.9.8.2, п.9.8 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за користування кредитом позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку за договором кредиту, що включає в себе: - надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Згідно з частиною першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно кредитного договору, відповідачу встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем, а значить, умови договору передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, у тому числі на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку щодо погашення заборгованості. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 5 додатку 1 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 2600,73 грн., останній 301,23 грн. (колонка 7.4). При цьому не передбачено плати відносно послуг: за ведення рахунку (колонка 7.1), за розрахунково-касове обслуговування (колонка 7.2), комісія за надання кредиту (колонка 7.3). Отже, надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. При цьому, одночасно пунктом 9.37.4 ДКБОФО визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць отримати у Банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом. Зміст пункту 1.5 кредитного договору контекстуально дублює положення пункту 9.37.4 ДКБОФО в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), проте в пункті 9.37.4 ДКБОФО кредитного договору безоплатно, а в пункті 1.5 кредитного договору - з оплатою наданих послуг. Отже, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах (та стосовно таких самих умов п.1.5 договору із АТ «Ідея Банк» щодо надання послуг з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості) викладена у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 639/907/20. Такі висновки щодо застосування норм права викладені також у постанові Верховного Суду у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. За наведених обставин, позов в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 37545,7 грн. є безпідставним, у зв`язку з чим у цій частині позову слід відмовити. Водночас, як встановлено судом, згідно виписки по рахунку відповідачем було сплачено оплату за обслуговування за користування кредиту за весь час кредитування в сумі 14621,56 грн., в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що сплачені кошти в сумі 14621,56 грн. підлягають зарахуванню в суму несплачених відсотків за користування кредитом, яка, відповідно, в зв`язку з цим буде складати 7785,41 грн ( 22406,97 - 14621,56). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 62265,92 грн заборгованості за основним боргом та 7785,41 грн заборгованості за відсотками (разом - 70051,33 грн.). Розподіляючи судові витрати, суд зазначає таке. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 70051,33 грн. кредитної заборгованості, що є 57,32% від суми пред`явленого позову (122218,59), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1735,65 грн. судового збору (3028х57,32:100). На підставі викладеного,

Outcome: partial