Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

01 липня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20557,50 гривень. У позовній заяві зазначено, що 22.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 102063682, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на визначений договором строк, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 3000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором.\~ Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповненням заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. При укладенні договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на визначених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець належним чином виконав свої договірні зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Натомість відповідач у порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, а тому станом на день формування позовної заяви (24.06.2024 року) за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 20557,50 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3000 грн та заборгованості за нарахованими процентами 17557,50 грн. 29.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 102063682. У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором №102063682. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 102063682. Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про споживчий кредит № 102063682 від 22.09.2021 року у розмірі 20557,50 грн, а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 липня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що останній прохав здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак до початку розгляду справи по суті 22.08.2024 року подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги в частині стягнення боргу визнав. Разом з тим прохав зменшити витрати на правову допомогу, оскільки заявлений розмір є надмірно завищеним, не відповідає обставинам справи, позивачем не надано підтверджуючих документів про отримання правової допомоги адвокатом. Також прохає суд врахувати його складне матеріальне становище, а також те, що він ніде не працює та є особою з інвалідністю. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 22 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 102063682 (індивідуальна частина), відповідно до якого Товариство надало позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 3000,00 грн, строком на 25 днів (строк кредитування) з кінцевою датою повернення кредиту і сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 17.10.2021 року, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором (п. 1.1-1.4 Договору) (а.с. 5-9). Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 7,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п. 1.7 Договору). Також позивачем надано графік платежів за договором про споживчий кредит 102063682 від 22.09.2021 року, паспорт споживчого кредиту №102063682 з інформацією про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку, загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту як додатки до кредитного договору. Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до п. 6.1 Договору, укладення цього Договору здійснюється в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Підписання даного договору відбувається шляхом із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього договору. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту (а.с. 11), з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. На виконання умов укладеного договору кредитодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 32795537 від 22.09.2021 року (а.с. 12). 29 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №102063682 від 22.09.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 17-22). ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»\~ відповідно до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення\~ (купівлю-продаж) прав\~ вимоги\~ від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 102063682 від 22.09.2021 року, що укладений первісним кредитором ТОВ «Мілоан» з відповідачем [PERSON] (а.с. 23-29). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитними договором, станом на 04.06.2024 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 20 557,50 грн, яка складається із: - 3000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту); - 17557,50 грн заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності зі статтею 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За частиною першою та другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Спірний Договір було укладено в електронній формі, та прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (п. 4.2 Договору). В ході розгляду справи судом установлено, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Мілоан» був укладений в електронній формі і підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір про споживчий кредит, на виконання умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах і в порядку, передбаченому цим договором. Укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення, є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором. Відтак, ТОВ «Мілоан» виконало свої обов`язки за договором про споживчий кредит № 102063682 від 22.09.2021 року, у той час як відповідач у порушення вимог кредитного договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, жодних коштів в рахунок погашення заборгованості не сплачував, кредит не повертав, що призвело до утворення заборгованості. Також судом установлено, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан», з яким безпосередньо [PERSON] уклав договір про споживчий кредит № 102063682 від 22.09.2021 року, відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу, відступило право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», який є позивачем у цій справі. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини, а також те, що відповідач визнав позов в частині стягнення із нього боргу, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 557,50 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с. 39). Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, тому суд вирішує питання про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а інші 50 відсотків судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з такого. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судом установлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 9000 грн витрат на правничу допомогу. Згідно зі приписами ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас із змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як встановлено судом, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору № 07-06/2024 про надання правової допомоги від 07 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «Лігал Ассістанс», перелік послуг та їх ціни, заявку про надання юридичної допомоги № 573 від 07 червня 2024 року, згідно якої сторони погодили надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації - 2 години по 1500 грн, що становить 3000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 2 години по 3000 грн, що становить 6000 грн, та витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024 року на суму 9000 грн (а.с. 33-38). На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № 0440670000 від 11.06.2024 року згідно якої вбачається, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перерахувало АО «Лігал Ассістанс» 67000,00 грн за призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору № 07-06/2024 від 07.06.2024 року\~ про надання правової допомоги (а.с. 36). У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved