Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

У квітні 2024 року представник [PERSON] , [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивувала тим, що 20.03.2001 року між [PERSON] , яка діяла від імені Притули СІ. Та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований в Одеській товарній біржі відповідно до ЗУ «Про товарну біржу» та відповідав діючому на той час законодавству. Проте, позивачам не було відомо, що такі угоди підлягають нотаріальному посвідченню. На даний час, оскільки договір не був нотаріально посвідчений, позивачі не мають права вільно розпоряджатись своїм майном. Тому просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку. Представником позивача надано заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо прийняття заочного рішення суду, просить поновити строк позовної давності звернення до суду. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, у відповідності до ст.128 ЦПК України, належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами № 6183 від 20.03.2001 року [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] продала, а [PERSON] , [PERSON] , придбали житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір було зареєстровано у представництві Одеською товарної біржі 20.03.2001 року за № 6183. Усі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі виконано, грошовий розрахунок по даному договору здійснено, про що свідчить п.6 договору. Згідно ст.224\~ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу ч.1 ст.227\~ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч.2 ст.47\~ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Станом на 2024 рік договір нотаріально не посвідчено. Згідно ст.71\~ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Відповідно до ст.80\~ЦК України (в редакції 1963 року) закінчення строку давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Оскільки вищевказаним договором передбачалось, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає, і позивач не знав про порушення свого права, суд приходить до висновку про можливість визнання причини пропуску строку позовної давності поважною. На підставі викладеного,

Outcome: approved