Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

03.05.2024 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні майном, шляхом скасування обтяження. 07.05.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.06.2024 ухвалою суду замінено первісного відповідача - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради на належного відповідача - Запорізьку міську раду. Також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [INFO] , був власником будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 14.09.1994. З 28.04.1989 [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 29.06.2023 внаслідок важкої хвороби [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 06.09.2023 позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини за законом, яка була зареєстрована за №332. На підставі поданої заяви нотаріусом відкрито спадкову справу №155/2023. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка. Інші спадкоємці подали заяви про відмову у прийнятті спадщини. 05.04.2024 постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із наявністю відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наявне обтяження: реєстраційний номер обтяження 2083703, дата реєстрації 14.06.2005; обтяження № 39083500 дата реєстрації 14.06.2005, дата відкриття розділу 09.11.2020, номер реєстраційної справи: 2216150423101; державний реєстратор: [PERSON] , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради; додаткові відомості № реєстра13744-101, внутр. № 8A01653128EE302A413F, документи подані для державної реєстрації договір застави, серія та номер: Б/н, виданий 25.04.1962, видавник: Запорізький каp'єp МСЕС; особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] ; обтяження накладене на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, накладена вищевказана заборона відчуження, перешкоджає позивачці розпорядитись належною їй спадщиною, чим порушені її права. Посилаючись на відсутність підстав для існування зазначеної заборони та неможливість її припинення в позасудовому порядку, просить зняти обтяження. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Представник позивачки адвокат Гребнєв І.І. подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, надала письмові пояснення по справі, просила розглядати позовну заяву [PERSON] про зняття обтяження нерухомого майна без участі представника Запорізької міської ради, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до частини 2\~статті 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 2\~ЦПК України завданням\~цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна\~особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі\~статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] , [INFO] . Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть. Факт родинних відносин між позивачкою та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №231672374 від 09.11.2020. 06.09.2023 позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини за законом, яка була зареєстрована за №332 та відкрито спадкову справу №155/2023. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка. Інші спадкоємці подали заяви про відмову у прийнятті спадщини. 05.04.2024 постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із наявністю Відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наявне обтяження: реєстраційний номер обтяження 2083703, дата реєстрації 14.06.2005; обтяження № 39083500 дата реєстрації 14.06.2005, дата відкриття розділу 09.11.2020, номер реєстраційної справи: 2216150423101; державний реєстратор: [PERSON] , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради; додаткові відомості № реєстра13744-101, внутр. № 8A01653128EE302A413F, документи подані для державної реєстрації договір застави, серія та номер: Б/н, виданий 25.04.1962, видавник: Запорізький каp'єp МСЕС; особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] ; обтяження накладене на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Підставою накладення вищевказаного арешту був договір застави №б/н виданий 25.04.1962 укладений між [PERSON] та Запорізьким кар`єром МСЕС. З листа Департаменту реєстраційних послуг №01-19/01/2301 від 27.12.2023 вбачається, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом, іншими законами України та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127. Відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини. Так, у відповідності до пунктів 40-43 постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 «Про затвердження Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (в редакції, яка діяла на момент здійснення державним реєстратором реєстраційної дії від 09.11.2020) (далі - Порядок) передбачено, що відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав, їх обтяжень, у тому числі з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та погашення у випадках, передбачених цим Порядком. У разі коли під час проведення державної реєстрації права власності державним реєстратором встановлено наявність запису про державну реєстрацію права власності в невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав, додатково до відомостей, передбачених пунктом 30 Порядку, вносяться такі відомості: реєстраційний номер запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно; дата і час державної реєстрації права власності у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. У разі коли під час проведення державної реєстрації права власності державним реєстратором встановлено також наявність записів про інше речове право та суб`єкта такого права, про обтяження речового права та суб`єктів обтяження в невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав, зазначені записи переносяться до Державного реєстру прав шляхом внесення відомостей, передбачених пунктами 31 та 32 Порядку, разом з відомостями про: реєстраційний номер запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек; дату і час державної реєстрації іншого речового права, похідного від права власності, обтяження речового права у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек. Перенесення до Державного реєстру прав записів про інше речове право, похідне від права власності, та суб`єкта такого права, про обтяження речового права та суб`єктів обтяження у випадку, передбаченому пунктом 42 Порядку, здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли такі записи щодо індивідуально визначеного об`єкта нерухомого майна є чинними, ідентифікують відповідний об`єкт нерухомого майна та суб`єктів речового права та/або суб`єктів обтяження. Отже, у відповідності до вимог діючого, на момент здійснення вищезазначеної реєстраційної дії, законодавства державним реєстратором було перенесено до Державного реєстру прав відомості про арешт нерухомого майна. За повідомленням Запорізького обласного державного нотаріального архіву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №31/01-21 від 17.01.2024 державний нотаріальний архів не є реєстратором органів державної реєстрації прав та обтяжень, у нього відсутні доступ до Реєстру у зв`язку з чим пошук щодо заборони зареєстрованої 14.06.2005 за №39083500 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , [INFO] неможливий. За повідомленням Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) №40349/06.7-19 від 18.07.2024 відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру в електронній формі, отриманих шляхом безоплатного доступу через портал електронних сервісів (використовуються засоби електронної ідентифікації із середнім або високим рівнем довіри), за критерієм пошуку: юридична особа «Запорізький кар`єр МСЕС», інформація відсутня. Суд вважає, що Запорізька міська рада є належним відповідачем у цій справі. Наявність зазначеної заборони перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину після чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 1216\~ЦК України спадкуванням\~є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218\~ЦК України до\~складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220\~ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221\~ЦК України). Відповідно до ст.1258\~ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього\~Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3ст. 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Застосування арешту майна як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Згідно з\~ст. 321 ЦК України право\~власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього\~Кодексу. Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей\~316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~статті 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Відповідно до Відомостей про державну реєстрацію обтяжень, підставою для обтяження є договір застави виданий 25.04.1962, а власником майна яке обтяжується [PERSON] , тобто інша особа. Таким чином, накладення заборони на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стосовно іншої особи, яка не є власником житлового будинку, обмежує права позивачки як власника та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним їй спадковим майном, а відповідач не має можливості та підстав для зняття арешту нерухомого майна у даному випадку, та за встановлених обставин такий арешт може бути знятий виключно на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, підстави для існування обтяження відсутні, припинити обтяження в позасудовому порядку неможливо, відновлення прав позивача відповідає обраному ним способу захисту, що узгоджується зі ст. 16 ЦК України, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved