Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Ковалівський Б.В., звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить суд встановити, що вона, [PERSON] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] в с. Зубрець Чортківського району Тернопільської області, понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період: 26 травня 2017 року по день смерті - [INFO] . В обґрунтування заяви заявниця вказала, що з 26 травня 2017 року [PERSON] почала проживати з [PERSON] однією сім`ю за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство та ділили спільний побут, мали взаємні права та обов`язки. За свого життя [PERSON] був одиноким чоловіком, жив сам, до заявниці ставився як до доньки, а вона, в свою чергу, піклувалася про нього по день смерті. Вказує, що провела його поховання, та звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що і стало причиною звернення до суду із даною заявою. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 липня 2024 року відкрито провадження у даній справі. Відповідно до ухвали суду від 23 липня 2024 року за клопотанням представника заявниці, адвоката Ковалівського Б.В. витребувано у приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Іванів Л.І. ( [ADDRESS] ) належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . 06 серпня 2024 року до Бучацького районного суду Тернопільської області приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Іванів Л.І., на виконання ухвали суду від 23 липня 2024 року, надано інформацію про те, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилась. Представник заявниці, адвокат Ковалівський Б.В. у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересована особи - Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак згідної заяви вказав, що при прийнятті рішення по даній справі покладається на розсуд суду і просить суд справу розглядати у його відсутності. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що заявниця по справі [PERSON] є його сусідкою. Свідок також знав понад двадцять років померлого [PERSON] , зазначає, що останній був сиротою, так як батьки його давно померли, братів чи сестер у нього немає, усі родичі теж померли. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`ю, вели спільне господарство з 2017 року. [PERSON] відносився до заявниці як до дочки, а вона здійснювала за ним догляд. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона в с. Зубрець проживає 38 років, є сусідкою заявниці [PERSON] . Заявниця в 2017 році вийшла заміж, народила дочку та вони пішли проживати до [PERSON] , який прийняв її як своїх. Донька заявниці називала [PERSON] дідусем. [PERSON] доглядала за будинком, оплачувала комунальні послуги. Дітей [PERSON] не мав, його сестра та батьки померли, інших родичів немає. Заслухавши пояснення представника заявниці, адвоката Ковалівського Б.В., покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] в с. Зубрець Чортківського району Тернопільської області помер [PERSON] , про що 07 грудня 2023 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та зроблено актовий запис за № 506. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, земельні ділянки площею 0,14 га та 0,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Зубрецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 776174, серії ЯА № 776173, виданих 06 грудня 2006 року Бучацькою райдержадміністрацією. Згідно довідок № 32 від 16 лютого 2024 року, № 40 від 26 лютого 2024 року, виданих Зубрецьким старостинським округом Бучацької міської ради Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав та був зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , станом на 02 грудня 2023 року, у вищевказаному житловому будинку проживали, перебували на реєстраційному обліку з 26 травня 2017 року і продовжували проживати [PERSON] , 1998 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження. З наявними відомостями від імені [PERSON] заповіт в Зубрецькому старостинському окрузі не складався та не посвідчувався. Померлому [PERSON] належали: земельні ділянки площею 0,8216 га та 01369 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зубрецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . З облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки № 0321-1 головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , членами: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки приватного нотаріуса Іванів Л.І. Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області № 115/01-24 від 17 травня 2024 року, нотаріус позбавлений можливості відкрити спадкову справу та здійснити оформлення спадщини після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] на ім`я [PERSON] , котра проживала та перебувала на реєстраційному обліку на день його смерті. Правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються главою 6 розділу IV ЦПК України. Факти, що мають юридичне значення, - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин, а саме з питанням спадкування. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України. Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Частиною першою ст. 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається, як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до пунктів 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років. Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась заявниця як на підставу своїх вимог, підтверджених та досліджених в судовому засіданні доказів, отриманих безпосередньо у судовому засіданні показів свідків, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, відсутність спору про право на спадкування, приймаючи до уваги, що встановлення зазначеного юридичного факту породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право для оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю заявниці зі спадкодавцем [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 293, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved