Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 126495, яким нотаріус пропонує стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № R01.00612.003807752 від 27 березня 2018 року за період з 02.02.2019 по 05.05.2021 року включно у розмірі: 34375,07 грн. - основний борг; 33103,06 грн. - прострочені проценти; 150,11 грн. строкові проценти; 7936,22 грн. - пеня; 1900,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму в розмірі 77314,35 грн. 09.08.2021 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального МУЮ Булаєнко А.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса за № 66395918. Позивач зазначає, що про наявність вказаного виконавчого напису їй стало відомо в жовтні 2023 року від працівників банку, які повідомили про блокування карткового рахунку на підставі вимоги приватного виконавця та після отримання відповіді на адвокатський запит про наявність виконавчого провадження. Позивач стверджує, що жодних документів від державного виконавця не отримував. Тому вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне. Позивач стверджує, що жодного повідомлення або жодної вимоги щодо погашення будь-якої заборгованості йому не надходило, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, що як наслідок призвело до порушення прав [PERSON] та незаконного вчинення виконавчого напису. Тому просить позов задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 126495, вчинений 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № R01.00612.003807752 від 27 березня 2018 року на загальну суму в розмірі 77314,35 грн., а також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. 21.12.2023 року на адресу Галицького районного суду м Львова надійшла справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович , Дніпровський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за підсудністю з Дніпровського районног суду м. Києва. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.12.2023 року відкрито спрощене провадження у справі. 24.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували спірність заборгованості, яка зазначена у виконавчому напису. Крім того, представник відповідача зазначає, що 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Сонаті» було укладено договір факторингу № 25/07. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 25.07.2023 року клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до [PERSON] , що виникло на підставі кредитного договору №R01.00612.003807752 до 27.03.2018 року. Тому на думку відповідача АТ «Ідея Банк» є неналежним відповідачем у даній справі. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки на електронну адресу. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача\~АТ «Ідея\~Банк» у\~судове засідання\~не з`явився,\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце проведення\~судового засідання\~шляхом скерування\~судової повістки\~на електронну\~адресу.\~Згідно з\~відзивом просить\~проводити розгляд справи у його відсутності. Представник співвідповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання шляхом скерування судової повістки. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання шляхом скерування судової повістки на електронну адресу. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин , суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. В силу положень ч.1ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України або договором. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 126495, яким нотаріус пропонує стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № R01.00612.003807752 від 27 березня 2018 року за період з 02.02.2019 по 05.05.2021 року включно у розмірі: 34375,07 грн. - основний борг; 33103,06 грн. - прострочені проценти; 150,11 грн. строкові проценти; 7936,22 грн. - пеня; 1900,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму в розмірі 77314,35 грн. На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 126495 від 10.06.2021 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального МУЮ Булаєнко А.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2021 року. Відповідно до вказаної постанови відкрито виконавче провадження № 66395918 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 126495 від 10.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 77314,35 грн. Як вбачається з доводів позивача, про наявність вказаного виконавчого напису їй стало відомо в жовтні 2023 року від працівників банку, які повідомили про блокування карткового рахунку на підставі вимоги приватного виконавця та після отримання відповіді на адвокатський запит про наявність виконавчого провадження. Позивач стверджує, що жодного повідомлення або жодної вимоги щодо погашення будь-якої заборгованості йому не надходило, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, що як наслідок, на думку позивача, призвело до порушення прав [PERSON] та незаконного вчинення виконавчого напису. Як встановлено з матеріалів справи, 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Сонаті» було укладено договір факторингу № 25/07. По кредитному договору № R01.00612.003807752 від 27 березня 2018 року відбулася заміна кредитора з АТ «Ідея Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті», на підставі договору факторингу № 25/07, у відповідності до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. При цьому, у статті 517 Цивільного кодексу України не визначений виключний перелік документів, які засвідчують права, що передаються, а тому залежно від особливостей конкретних правовідносин таким документом може бути і сам договір, який підтверджує факт виникнення та існування зобов`язальних відносин. Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 20.11.2013 (справа № 6-122 цс 13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Такий правовий висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №346/1305/19, провадження № 14-181 цс 20. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Позивачем у відповідності до зазначеної норми не було подано до суду жодного клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем. Пред`являючи позов до АТ «Ідея Банк», позивач не звернув уваги на те, що по кредитному договору № R01.00612.003807752 від 27 березня 2018 року відбулася заміна кредитора з АТ «Ідея Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» на підставі Договору факторингу № 25/07 від 25.07.2023. Позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» позивачем не пред`явлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, враховуючи те, що право вимоги за кредитним договором № R01.00612.003807752 від 27 березня 2018 року перейшло від Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті», на підставі Договору факторингу № 25/07 від 25.07.2023, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог до тієї юридичної особи, до якої позивачем не заявлено позовних вимог. Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити та роз`яснити останньому його право звернутися до суду з відповідними вимогами, визначивши належний суб`єктний склад спору, тобто до належного відповідача. Саме у такий спосіб, за переконанням суду, позивачу слід ініціювати питання щодо захисту своїх прав. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, у тому числі судовий збір, не відшкодовується позивачеві.

Outcome: dismissed