Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Лікар-психіатр 6 відділення Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» [PERSON] звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до закладу для надання психіатричної допомоги посилаючись на те, що за направленням лікаря- психіатра КП « Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру Полтавської обласної ради» [PERSON] госпіталізована [PERSON] , [INFO] , особа з інвалідністю 3 групи, з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, стан загострення». Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 23.08.2024 року встановлений діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдна форма, параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу, стадія загострення», а тому її необхідно примусово госпіталізувати до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Судове засідання проведене у режимі відеоконференції. У судовому засіданні заявник заяву підтримала та пояснила, що 21.08.2024 року [PERSON] за направленням лікаря-психіатра надійшла до медичного закладу, де надала згоду на лікування. 23.08.2024 року остання відмовилась від проведення лікування. За ці дні отримані нею медичні препарати дещо покращили її стан, проте це є малим терміном, а тому наразі наявний у пацієнта психоз не купірований, вона потребує подальшого лікування, яке з 23.08.2024 року відмовилась отримувати. Просила заяву заловольнити. [PERSON] заперечує щодо задоволення заяви та пояснила, що обставини які в ній викладені не відповідають дійсності. Можливо її вдома не так зрозуміли. Вона є прихожанкою Протестанської церкви адвентистів 7 дня, яка не рекомендує приймати ліки, чого вона і дотримується. Нею ліки інколи приймались, а інколи ні. Раніше вона багато разів проходила лікування. Останній раз більше 5 років тому. Мали випадки коли із-за стресу приймала алкоголь. Зараз п`є лише джерельну воду і їй стає краще. Знає, що її співробітники хвилювались за неї та телефонували сину. Адвокат Лисенко С.С. заперечує щодо задоволення заяви. Прокурор заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу підтримала, вважає її такою, що підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення заявника, [PERSON] та її представника, думку прокурора, пояснення свідка [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази по справі, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Нормою ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово- психіатричної експертизи посмертно. У судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2024 року об 16 год. 30 хв. за направленням лікаря-психіатра, [PERSON] госпіталізована з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, стан загострення», яка надала добровільну згоду на проходження лікування. 23 серпня 2024 року [PERSON] відмовилась від проходження лікування. З наданих до суду документів убачається, що з 1985 року у [PERSON] відмічаються психічні розлади , неодноразово проходила лікування у закладах, останній раз у 2013 році. Останні 10 років амбулаторне лікування не приймала, за допомогою до психіатра не зверталась. Згідно заяви сина, останній тиждень [PERSON] поводила себе неадекватно, виникли маячні ідеї, стала конфліктною , агресивною, погрожувала фізичною розправою сину та намагась вдарити молотком вночі коли він спав, ходить по будинку та б`є молотком стіни, меблі, посуд, не спить вночі, відмовляється від їжі, хоче вийти на вулицю та помститися сусідам. Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу " особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Тобто, відповідно до даної норми Закону, примусова госпіталізація можлива за певних умов, а саме: особа страждає на психічний розлад, а також якщо вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження такої госпіталізації. Підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом. Так, прикладом реалізації права на свободу та особисту недоторканність в контексті положень підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року. У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об`єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його матір`ю, хворіє тривалий час, орієнтовно з 90 років. Один раз на 3-7 років проходить лікування. Добровільно лікування не приймає, у її речах знайшов релігійного змісту листи, які забороняють приймати ліки. Йому з місця роботи матері зателефонувала медсестра та повідомила, що [PERSON] у розмові несе нісенітниці. У зв`язку з таким станом матері, він викликав швидку допомогу для її госпіталізації, працівників поліції. Після отримання направлення від психіатра її госпіталізовано до лікарні. На час госпіталізації була не контактна, її фрази не були взаємопов`язані, три ночі не спала, майже не харчувалась. Молотком стукала у двері, замахувалась на нього. Останній раз, коли стан погіршився, він їздив забирати мати у с. Лозове, Харківсько області, куди вона самостійно поїхала. Як встановлено судом, [PERSON] є особою, яка страждає на тяжкий психічний розлад. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 23 серпня 2024 року зважаючи на наявність тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (неадекватна поведінка, агресивність, наявність маячних ідей відношення на адресу рідних, оточуючих, емоційна неадекватність, відсутність критичного відношення до своєї поведінки та ситуації, що передувала госпіталізації), комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку про доцільність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку та звертається до суду з заявою щодо прийняття рішення про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару. У ході судового розгляду, [PERSON] давала суперечливі пояснення з приводу її бажання приймати ліки вдома, посилалась на віру, що забороняє їх приймати, у послідуючому говорила, що лише за рекомендацією сімейного лікаря буде приймати, хоча до повноважень останнього призначення ліків у даному випадку не відноситься, а тому її некритичність до свого стану фактично є діями, що являють собою безпосередню небезпеку як для неї самої та оточуючих, оскільки за висновком лікарів-психіатрів особа потребує такого лікування. [PERSON] встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдна форма, параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу, стадія загострення». У даному випадку суд дійшов до висновку про достовірність тієї обставини, що особа страждає на тяжкий психічний розлад, що підтверджується висновком комісії лікарів- психіатрів КП «Полтавський обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 23 серпня 2024 року та який спростований в ході судового розгляду. Психічний розлад [PERSON] є такого виду та ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, оскільки без лікування в стаціонарних умовах є ризик того, що [PERSON] може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved