Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

25 квітня 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 525, 526, 527,530, 598, 599, 610, 615, 629,1050, 1054 ЦК України, статті 5,14 Закону України «Про споживче кредитування», просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 17.06.2021 в розмірі 83313,32 гривень станом на 30.03.2024, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 57416,67 гривень; заборгованість за процентами в розмірі 25896,65 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 17.06.2021 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до пункту 2.1.1.1.3 Умов та правил клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті htts://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. На суму фактично використаного кредитного ліміту (кредиту) банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за процентними ставками, зазначеними в Тарифах, що підтверджується пунктом 2.1.4.3.2. Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 30.03.2024 складає 83 313,32 гривень, яка складається з наступного: 57 416,67 гривень - заборгованість за кредитом; 25 896,65 гривень - заборгованість по відсоткам, яка відповідно до статей 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України підлягає стягненню з нього на користь позивача. Ухвалою судді від 09 травня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06 червня 2024 року. Ухвалою суду від 06 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 червня 2024 року. Ухвалою суду від 21 червня 2024 року судовий розгляд справи було відкладено на 19 серпня 2024 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника АТ «А-БАНК». Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. 06 серпня 2024 року до суду від представника відповідача - адвоката Руденко О. надійшли письмові пояснення, в яких вона, посилаючись на статті 207, 626, 628, 638, 526, 633-634, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, в задоволенні позовної заяви заперечувала в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач має перед ним заборгованість, так як матеріали справи не містять договору, який би визначав суму виданого кредиту, відсоткову ставку та умови повернення кредиту. Представник відповідача - адвокат Руденко О. в поданих письмових поясненнях просила розгляд справи проводити за відсутності відповідача. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 17 червня 2021 року за допомогою власноручного (цифрового) підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання, в якій він зазначив свої персональні дані, такі як: ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону, свій соціальний статус та службове становище (а. с. 12). Підписанням цієї анкети відповідач [PERSON] підтвердив, що дана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», між ним та АТ «А-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. До укладення цієї угоди він ознайомився з актуальними Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», Тарифами, Паспортом споживчого кредиту і до укладення цієї угоди йому надана повна інформація про фінансові послуги, у відповідності до частини 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 17 червня 2021 року відповідач [PERSON] просив вважати наведений зразок його цифрового підпису або його аналог обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідач також підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного підпису. Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем: [NUMBER], що буде використовуватись для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення його дій згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг. До анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку позивач додав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», який 17.06.2021 підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом, накладання якого перевіряється за допомогою відкритого ключа: [NUMBER], Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті htts://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», Тарифи по картці «Зелена», довідку АТ «А-БАНК» за картами; довідку АТ «А-БАНК» за лімітами, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 17.06.2021, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] , станом на 30 березня 2024 року, виписку по картці [PERSON] за період з 18.06.2021 по 30.03.2024 (а. с. 9-11, 13-38). Так, відповідно до довідки АТ «А-БАНК» за картами, [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] , строком дії до липня 2027 року; № [NUMBER] , строком дії до грудня 2031 року; № [NUMBER] , строком дії до грудня 2031 року (а. с. 28). Згідно з довідкою АТ «А-БАНК» за лімітами за період з 17.06.2021 по 30.03.2024, [PERSON] за кредитним договором б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10073898095) від 17.06.2021, 17.06.2021 було встановлено кредитний ліміт 22 000,00 гривень, ініціатор: Client; 17.06.2021 збільшено кредитний ліміт до 22 000,00 гривень, ініціатор: Bank; 13.08.2022 зменшено кредитний ліміт до 21 669,00 гривень, ініціатор: Bank; 23.08.2022 зменшено кредитний ліміт до 20 669,00 гривень, ініціатор: Bank; 16.11.2023 збільшено кредитний ліміт до 57 500,00 гривень, ініціатор: Client (а. с. 27). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.06.2021, укладеного між АТ «АКЦЕНТ БАНК» та [PERSON] , станом на 30 березня 2024 року заборгованість за кредитним договором становить в загальній сумі 83 313,32 гривень, яка складається з: 57 416,67 гривень - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25 896,65 гривень - загального залишку заборгованості за процентами (а. с. 9-11). Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У пункті 5 статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII) . Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Як зазначено у статті 12 Закону № 675-VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII). Таким чином, 17 червня 2021 року між [PERSON] та АТ «А-БАНК» укладено кредитний договір № б/н від 17.06.2021. Підпис на кредитному договорі у вигляді акети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» здійснений сторонами за допомогою аналогів власноручного підпису, зокрема, позичальником [PERSON] за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання, представником АТ «А-БАНК» підписано кваліфікованим електронним підписом. Доводи представника відповідача про те, що матеріали справи не містять договору, який би визначав суму виданого кредиту та умови повернення кредиту, що наведені у письмових поясненнях, спростовуються дослідженими судом матеріалами справи, зокрема, анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 17 червня 2021 року, підписаною відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання; довідкою АТ «А-БАНК» за картами; довідкою АТ «А-БАНК» за лімітами, випискою по картці [PERSON] за період з 18.06.2021 по 30.03.2024, якими підтверджується факт користування відповідачем [PERSON] банківськими послугами у АТ «А-БАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 17.06.2021, видачі відповідачу кредитних карток та встановлення на них кредитного ліміту, зокрема, з ініціативи клієнта, користування кредитним коштами у АТ «А-БАНК» та часткове погашення відповідачем [PERSON] наявної заборгованості. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.06.2021, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи по картці «Зелена» (а. с. 30-38). Разом з тим, суду не надано доказів того, що відповідач [PERSON] підписав Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Витяг з яких додано позивачем до позовної заяви, та Тарифи по картці «Зелена» і що саме він розумів та ознайомився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи по картці «Зелена», які долучені до справи, не підписані відповідачем та не містять дати їх прийняття, тому кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи по картці «Зелена» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» були надані для ознайомлення саме ті Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи по картці «Зелена», і саме в тій редакції, в якій надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви. Між тим, в самій анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», підписаній відповідачем, не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи по картці «Зелена», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19. До анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» банк додав, зокрема, копію паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», підписаного 17 червня 2021 року відповідачем [PERSON] електронним підписом, накладання якого перевіряється за допомогою відкритого ключа: [NUMBER]. Слід зазначити, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Виходячи з викладеного, підписання відповідачем [PERSON] 17.06.2021 паспорту споживчого кредиту, не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті споживчого кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, тому він не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.06.2021 станом на 30 березня 2024 року у розмірі 83 313, 32 гривень, яка складається з: 57 416,67 гривень - заборгованості за кредитом; 25 896, 65 гривень - заборгованості за процентами. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Із виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 18 червня 2021 року по 30 березня 2024 року, яка додана до позовної заяви, вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 17 червня 2021 року, та періодично вносив кошти, але несвоєчасно погашав заборгованість. Вказана виписка по картковому рахунку є належним доказом для визначення заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18-ц. Враховуючи, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» не містить розміру процентної ставки, а Тарифи по картці «Зелена», в яких визначена процентна ставка, не підписані відповідачем, тобто матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем [PERSON] умов щодо нарахування процентів на суму наданого кредиту за процентними ставками, зазначеним в Тарифах, то суд частково погоджується із доводами представника відповідача, наведеними в письмових поясненнях, про те, що не узгоджена процентна ставка між сторонами за вищевказаним кредитним договором, та вважає, що позивач безпідставно нарахував проценти за користування кредитом на загальну суму 25 896,65 гривень. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не повернуті, що свідчить про порушення прав АТ «АКЦЕНТ-БАНК», то позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за тілом кредиту. Розмір заборгованості за тілом кредиту відповідачем та його представником не спростований. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 57 416,67 гривень. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 57 416,67 гривень х 100:83 313,32 гривень = 68,92 % (відсоток розміру задоволеного позову); 3 028 х 68,92 % :100 = 2 086,90 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial