Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 21 лютого 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що цього ж дня Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис № 09. Від цього шлюбу мають двох дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Діти є неповнолітніми особами та проживають разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Сторони проживали разом однією сім`єю до березня 2023 року, після чого їх проживання однією сім`єю із відповідачем було фактично припинено. Спільне господарство сторонами не ведеться з січня 2023 року. На даний час сторони зареєстровані за різними адресами, проживають окремо і майже не спілкуються. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі і суперечитиме їх інтересам. Шлюб сторони розривають вперше. Позивачка просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем та стягнути з останнього судові витрати /а.с.1-3/. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач судове засідання не з`явився, але надіслав суду телефонограму в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Наданий строк на примирення позитивних результатів не приніс. Не заперечував проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається, 21 лютого 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Первомайському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 09 /а.с.10/. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.11, 12/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Наданий сторонам судом строк на примирення позитивних очікувань не приніс. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved