Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Позивач Керівник Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Золотоніська багатопрофільна лікарня Золотоніської міської ради», про стягнення витратна лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позов обґрунтовано тим, що Золотоніською окружною прокуратурою здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12023250370001499 від 20.11.2023. Ухвалою Драбівського районного суду від 12.03.2024 у справі № 692/236/24 звільнено обвинуваченого [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим від ДТП - [PERSON] , [INFO] . За результатами досудового розслідування встановлено, що 19.11.2023 близько 17 години 10 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 3302 ЗНГ реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці Шевченка, с. Остапівка, Золотоніського району, Черкаської області, поблизу будинку № 57, в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами і доповненнями, де маючи об`єктивну можливість завчасно виявити та уникнути зіткнення з перешкодою у вигляді велосипедиста [PERSON] , який рухався попереду по правому краю проїзної частини в попутному напрямку, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу та його зупинки, в наслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] . В результаті ДТП, велосипедист [PERSON] , згідно з висновком експерта № 05-8-01/45 від 23.01.2024, отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого (черезвертлюгового) перелому правого стегна, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, з тривалим розладом здоров?я. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ГАЗ 3302 ЗНГ реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , а саме: пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами і доповненнями, згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-24/1733-ІТ від 22.02.2024, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків - у вигляді спричинення потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] в період з 20.11.2023 по 02.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні травматологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Золотоніська багатопрофільна лікарня Золотоніської міської ради» (далі - КПП «Золотоніська багатопрофільна лікарня») та на лікування потерпілого закладом охорони здоров`я витрачено 27 176,72 грн. Однак КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» при визначенні розміру витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які підлягають стягненню з відповідача, не було враховано положень згаданого вище Порядку та стягнуто суму 330,79 грн., яка включала в себе витрати на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Таким чином, при розрахунку витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення потрібно врахувати вимоги Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 та зменшити суму відшкодування до розміру 26845,93 грн., виключивши з розрахунку витрати на предмети, матеріали, обладнання та інвентар в сумі 330,79 грн. Оскільки саме неправомірними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяно тілесних ушкоджень, внаслідок чого він перебував на лікуванні, враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Враховуючи викладене вище, прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти в сумі 26845,93 грн., які витрачені на лікування потерпілого [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 06.08.2024 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, натомість відповідач звернувся до суду з заявою вх.№3664/24-Вх від 27.08.2024р., у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, заперечень не мав та просив розглядати справу без його участі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято судом. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 12.03.2024р., яка набрала законної сили 20.03.2024р. [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження закрито. Встановлено, що [PERSON] 19 листопада 2023 року близько 17 години 10 хвилин, керуючи автомобілем ГАЗ 3302 ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці Шевченка, с. Остапівка, Золотоніського району, Черкаської області, поблизу будинку № 57, в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами і доповненнями, де маючи об`єктивну можливість завчасно виявити та уникнути зіткнення з перешкодою у вигляді велосипедиста [PERSON] , який рухався попереду по правому краю проїзної частини в попутному напрямку, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу та його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] . В результаті ДТП велосипедист [PERSON] , згідно з висновком експерта № 05-8-01/45 від 23.01.2024 року отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого (черезвертлюгового) перелому правого стегна яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з тривалим розладом здоров`я. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ГАЗ 3302 ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , а саме: пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами і доповненнями, згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-24/1733-ІТ від 22.02.2024, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків - у вигляді спричинення потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження. Згідно листа КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради № 721 від 10.04.2024р. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні ЗБЛ з 20.11.2023р. по 02.12.2023р., ліжкоднів всього 13, вартість лікування всього на суму 27\~176,72грн. Відповідно до листа виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 1457 від 20.06.2024р. Золотоніською міською радою заходи представницького характеру з метою стягнення з [PERSON] витрат, завданих закладу охорони здоров`я не вживались, проти представництва інтересів Золотоніської міської ради в суді Золотоніською окружною прокуратурою не заперечують. Відповідно до листа КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради № 1186 від 20.06.2024р КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради не зверталась та не планує звертатися до суду з позовом щодо стягнення з винної особи коштів, що витрачені на лікування потерпілого [PERSON] , [INFO] від кримінального правопорушення вчиненого [PERSON] КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради не заперечує проти вжиття заходів представницького характеру щодо стягнення витрат з [PERSON] . Відповідно до листа Національної служби здоров`я України № 23075/2-16-24 від 11.07.2024р. потерпілий від кримінального правопорушення [PERSON] перебував на лікуванні у КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради у період з 20.11.2023р. по 02.12.2023р. Вартість лікування потерпілого становить 27176,72грн. Послуги КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачуються НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури стосовно відшкодування витрат на ліку вання потерпілого від кримінального правопорушення та готова до співпраці в межах повноважень. У НСЗУ відсутня інформація про відшкодування до Державного бюджету України витрат, понесених на лікування потерпілого [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат"питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат"постановлено звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Згідно положень п. 1-3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради при визначенні розміру витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які підлягають стягненню з відповідача, не було враховано положень згаданого вище Порядку та вказано вартість лікування у сумі 27176,72 грн., яка включала в себе витрати на предмети, матеріали, обладнання та інвентар у сумі 330,79 грн. Тому суд погоджується з вказаним позивачем розрахунком вартості лікування потерпілого [PERSON] та виключає з вартості лікування, що підлягає до стягнення витрати на предмети, матеріали, обладнання та інвентар у сумі 330,79 грн. Таким чином загальна сума що підлягає до стягнення становить 26845,93 грн. (27176,72-330,79=26845,93). Враховуючи викладене, а також факт визнання позову відповідачем, що є самостійною підставою для його задоволення, позовні вимоги про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення підлягають до задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення витратна лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Оскільки відповідачем [PERSON] позов визнано до початку розгляду справи по суті, з відповідача необхідно стягнути до державного бюджету 50% судового збору, що становить 1514,00 грн., від сплати якого був звільнений позивач при подачі позовної заяви, інша частина судового збору в сумі 1514,00грн. компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved