Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності заповіту від 11 лютого 1998 року та сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 033297. В обґрунтування вимог вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована одна в с.Загоряни, Новоушицький району, Хмельницька області. Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,70 умовних кадастрових гектарах, що належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 033297 від 01 листопада 1996 року. За життя померла склала заповіт, у якому все своє майно заповіла заявниці, яка спадщину прийняла вступивши в управління та розпорядження спадковим майном, а саме обробляла земельну ділянку, здійснювала догляд за житловим будинком та розпоряджалась особистими речами померлої. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, оскільки заявниця не може довести фактів належності дубліката заповіту та сертифіката на право на земельну частку (пай) померлій [PERSON] , яка померла [INFO] . Причиною відмови стало те, що у сертифікаті спадкодавець зазначена, [PERSON] , а в заповіті зазначена, як [PERSON] . Вказана розбіжність сталася у зв`язку із тим, що при отримані паспорта померла взяла своє дівоче прізвище [PERSON] , оскільки офіційно шлюб з [PERSON] не був зареєстрований, або були втрачені документи, що посвідчували даний факт, однак у погосподарській книзі до дня своєї смерті була записана як [PERSON] , що і призвело до видачі сертифіката про право на земельну частку (пай) на прізвище « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », так і неправильного зазначення прізвища заповідача у заповіті « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Ухвалою суду від 22 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. Заявниця направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа Новоушицька селищна\~рада Хмельницької\~області подала до суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представника, заявлені вимоги визнає. Суд, допитавши свідків, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.10). [PERSON] заповіла усе своє майно заявниці (а.с.11). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 033297 від 01 року 1996 року, розміром 2,70 умовних кадастрових гектарах, виданий на ім`я [PERSON] (а.с.12). На день смерті, [INFO] [PERSON] проживала та була зареєстрована одна в с. Загоряни, Новоушицький району, Хмельницька області (а.с.13, 15). Фактично в управління та розпорядження спадковим майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вступила заявниця, а саме обробляла земельну ділянку, здійснювала догляд за житловим будинком, та розпоряджалась особистими речами померлої (а.с.14). Згідно із випискою з погосподарських книг Косиковецької та Бучайської сільських рад за період з 1955 року до 2001 року спадкодавець була записана як [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.16). Відповідно до метричної книги реєстрації записів народження, одруження, смерті за 1905-1919 рр. церкви с. Бучая, Загоряни, спадкодавець народилася у 1905 році в селі Загоряни, її батько зазначається як [PERSON] , а мати [PERSON] (а.с.21, 22). [PERSON] одружилася з [PERSON] , і у них народилося два сини [PERSON] (1927 р.) та [PERSON] (а.с.18, 23, 24). Відповідно до даних погосподарської книги Бучайської сільської ради про склад сім`ї за період 1944-1946 рр., спадкодавець зазначається як [PERSON] , а її чоловік [PERSON] (а.с.19, 20). Згідно із Книгами записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] не видавався. Розмір земельної частки (паю) КСП ім. Калініна с. Бучая становить 2,70 в умовних кадастрових гектарах (а.с.25). У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №009, виданого 02 червня 1995 року КСП «ім. Калініна» с.Бучая, спадкодавця записано як [PERSON] та вказано за № 348 (а.с. 26-31). Постановою приватного нотаріуса Кохан О.В. заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із тим, що вона не може довести факту належності дублікату заповіту та сертифікату на право на земельну частку (пай) померлій [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.32). Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Калініна серії [NUMBER] видано [PERSON] (а.с.33). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили те, що [PERSON] в селі іменували, як [PERSON] чи [PERSON] . Заявниця є її правнучкою, у свідоцтві про смерть померла записана по дівочому прізвищу [PERSON] , так як після її смерті не було знайдено її паспорта. [PERSON] у свій час працювала в КСП ім. Калініна та отримала сертифікат на земельну частку (пай), а за декілька років до своєї смерті склала заповіт на заявницю. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. У зв`язку з наведеним суд вважає, що заявниця надала достатньо доказів, які підтверджують факт розбіжності в написанні прізвища спадкодавця [PERSON] в заповіті та сертифікаті на право на земельну частку (пай). Вказаний факт заявниці потрібно встановити для реалізації її спадкових прав. Заінтересованою особою не заперечується факт належності правовстановлюючих документів [PERSON] . Виходячи із наведеного, суд вважає, що даний факт підтверджений. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved