Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Т.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та його скасування. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що 22.09.2021 приватним нотаріусом Золотих О.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим №1260 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованості в розмірі 9201 грн. 67 коп. За вищевказаним виконавчим написом нотаріуса приватним виконавцем відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що вчинений виконавчий напис від 22.09.2021 є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що лише в безспірному порядку нотаріус міг би видати виконавчий напис і направити його до виконання. Позивач посилається на наявність спору щодо заборгованості. Позивач посилаючись на порушення його прав та інтересів, просить суд визнати виконавчий напис №1260 від 22.09.2021 приватного нотаріуса Золотих О.О. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 05.03.2024 відкрито загальне позовне провадження по справі, підготовче засідання призначено на 10.04.2024, відповідачу та третім особам направлено копію позову з додатками, роз`яснено право подати відзив та письмові пояснення у справі (а.с. 19). 03.05.2024 судом були витребувані додаткові докази у справі (а.с. 43). 28.05.2024 на адресу суду надійшли витребувані докази. 29.05.2024 судом закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду(а.с. 66). У судове засідання 28.08.2024 сторони та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 30). Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору письмових заперечень щодо заявлених позовних вимог не подали. 28.08.2024 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки усі учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 22.09.2021 громадянин України [PERSON] є боржником за Кредитним договором №014/0963/82/0167322 від 10.04.2018, укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Сума заборгованості складає 9201 грн. 67 коп., у тому числі: 5772,75 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2778,92 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, 650,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с. 7, 53). Відповідно до інформації про виконавче провадження, станом на 20.02.2024 на виконанні у приватного виконавця Гуріної Т.В. знаходиться виконавче провадження №67898542 у стані відкрито, на підстав виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. №1260 від 22.09.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованості (а.с. 10-13). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 299/1160/16-ц, провадження № 61-22900св18). Крім цього, слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З наданих позивачем та витребуваних судом документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, а саме станом на 22.09.2021 боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Судом не встановлено факту отримання позивачем повідомлення про наявність заборгованості та її розміру. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували його можливі заперечення, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових вимогам керується принципам диспозитивності. Позивач у позовній заві просив стягти з відповідача на свою користь сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Отже, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого останнім при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved