Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Адвокат Мельник О.О. в інтересах позивача звернулася до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 15 червня 2002 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу народилось двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] (повнолітня) та син [PERSON] , [INFO] . З листопада 2019 року їх сімейні відносини погіршились. 14 січня 2020 року шлюб між подружжям було розірвано. Син, [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом з батьком, [PERSON] в [ADDRESS] . Син, [PERSON] , [INFO] , повністю перебуває на утриманні батька. Станом на момент звернення до суду позивач разом із сином тимчасово проживає по [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження умов проживання № 50 від 22 березня 2024 року проведеного начальником служби у справах дітей Новоархангельської селищної ради Т. Головань, головним спеціалістом служби у справах дітей Новоархангельської селищної ради В. Швабовською, головним спеціалістом служби у справах дітей Новоархангельської селищної ради І. Хміль, інспектором служби у справах дітей Новоархангельської селищної ради С. Ягольницькою, умови проживання задовільні, дитина в належному вигляді, доглянутий, забезпечений необхідними речами для навчання. [PERSON] навчається за дистанційною формою навчання в 6-Б класі Краматорського ЗЗСО №12 ім. С. Чубенка Краматорської міської ради Донецької області. Дитина характеризується позитивно, не порушує норм поведінки, виявляє логічне мислення, добре розвинена пам`ять, уява, дисциплінований, спокійний, урівноважений, що говорить про добре виховання з боку позивача. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчальними досягненнями дитини. Батько має постійну роботу, на роботі характеризується позитивно. Має постійний дохід. Відповідачка ніякої участі у вихованні сина не бере, не забезпечує його основні потреби ні побутові, ні додаткові; не проводить з дитиною спільний час; не цікавиться життям сина, не турбується про здоров`я дитини. У зв`язку з бездіяльністю матері дитини, а саме небажанням матері брати участь у вихованні та забезпеченні матеріального благополуччя сина, створились умови, які шкодять інтересам [PERSON] . Мати ніяким чином не покращує життя сина, а тільки обтяжує його. Вона самоусунулась від виконання материнських обов`язків. Поведінка матері не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини, саме тому необхідністю є позбавлення матері батьківських прав. Зазначив, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обов`язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов`язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов`язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов`язку - виховувати дитину. Представник позивача просить суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку/а.с.1-5/. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява, в якій остання просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила, що вона бажає бачитись з дитиною, але позивач створює штучні перепони, щоб вона спілкувалась з дитиною. Питання про її позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини віднесла на розсуд суду. Не заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини, оскільки вона не може добровільно їх надавати, так як позивач не приймає будь-якої допомоги з її боку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву, в якій просила цивільний позов задовольнити частково у частині про стягнення аліментів. Правові підстави для позбавлення батьківських прав відсутні. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність учасників цивільного провадження на підставі наявних в справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду про позбавлення батьківських прав наділені один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Як встановлено, відповідачка є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] у м. Краматорськ Донецької області, його батьком записаний позивач [PERSON] - світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.15/. 14 січня 2020 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області вирішено шлюб, зареєстрований 15 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 298 між [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Краматорська Донецької області та [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Краматорськ Донецької області - розірвати. Рішення суду набрало законної сили /а.с.14/. Відповідно до світлокопії характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 6-Б класу Краматорського ЗЗСО№ 12 імені Степана Чубенка [PERSON] зарекомендував себе як старанний учень. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівнів та з деяких предметів - високого рівня. Виявляє зацікавленість до навчання. На уроках уважний, активний, виконує домашнє завдання. Має добрий загальний розвиток, багато читає. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Брав активну участь у класних заходах, спортивно-оздоровчих та позашкільних заходах. Був учасником обласних та всеукраїнських конкурсів. Вихований, веселий, товариський, розсудливий, самостійний. Співпрацює у групі та висловлює власні ідеї. Правила поведінки завжди свідомо виконує, не має порушення дисципліни. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями класу. Батько приділяє належну увагу вихованню сина. Систематично відвідує батьківські збори, цікавиться навчальними досягненнями сина /а.с.16/. Довідкою Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 25.03.2024 року №1046 підтверджується той факт, що [PERSON] , [INFO] перебуває на утриманні батька, [PERSON] /а.с.17/. Крім того, сім`я [PERSON] - [INFO] складається з сина: [PERSON] - [INFO] . Дійсно проживають без реєстрації по [ADDRESS] . ВПО (внутрішньо переміщені особи) /а.с.20/. Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства Новоархангельської селищної ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 414 [PERSON] за станом здоров`я потребує індивідуальну форму навчання на 2023-2024 навчальний рік /а.с.18/. З акту обстеження умов проживання №50 від 22.03.2024 року вбачається, що умови проживання [PERSON] по [ADDRESS] задовільні, опалення водяне, паливом забезпечені, всі кімнати облаштовані необхідними меблями, постільна білизна наявна, засоби особистої гігієни в належній кількості, запас продуктів харчування в достатній кількості, з побутової техніки є все необхідне для обслуговування /а.с.21/. Позивач працює в ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» на посаді модельник дерев`яних моделей 5р., про що свідчить довідка відділу кадрів та режиму ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» №017/174 від 22.03.2024 року /а.с.22/. 28.03.2024 року представник позивача зверталася до органу опіки та піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області із заявою про видачу висновку про доцільність позбавлення материнських прав відповідачки відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.23-25/. Одними із завдань СК України виходячи із положень ст. 1 СК України є утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї , забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до приписів ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ч. 2 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В пунктах 16 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Частини 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують на тому, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказує на те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ст. 180 СК України покладено обов`язок батьків утримувати дитину до досягненню нею повноліття. У відповідності зі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому суд, враховуючи вище перелічені норми матеріального права, приходить до висновку про недоцільність на даний час позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітнього сина, оскільки, як встановлено вона не має можливості бачитись з малолітньою дитиною, з штучно створених причин позивачем, також вона відповідно не має можливості спілкуватись та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував· на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У рішенні від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її і зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки, медичні довідки) (рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06 ). У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Суд вирішуючи цей спір, на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських· прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його, поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі № 203/3505/19). Окрім того суд зазначає, що органом опіки не надано суду висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а представник зазначеного органу вказав, що на даний час відсутні правові підстави для позбавлення прав відповідачки. Судом також встановлено, що відповідачка на даний час проживає в іншій місцевості, але разом з тим бажає спілкуватись з дитиною надавати її матеріальну допомогу (виходячи з її тверджень), що саме по собі вказує, що її поведінка по відношенню до дитини є конструктивною та позитивною. На погляд суду, відносини між сторонами (позивачем та відповідачкою), які склалися в період спільного проживання, а потім розлучення, не повинні шкодити інтересам дитини, і за своєю природою та важливістю мають переважати над їх ( сторін) інтересами. Суд вважає за доцільне вказати в цьому рішенні, що орган опіки і піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області повинен здійснювати постійний контроль за виконанням батьками обов`язків стосовно малолітнього сина - [PERSON] , це стосується, як батька дитини так і матері. З огляду на вмотивоване, суд не знаходить правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина суд зважає на наступне. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як наголошувалося вище відповідачка є матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до приписів ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд у відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує обставини, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. І приходить до наступного висновку, що відповідач на сьогоднішній день має можливість працювати, отримувати доход та виплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідачка не заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Дитина на даний час проживає біля позивача, що підтверджується відповідними довідками /а.с.17, 20/. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А тому вимога позивача про стягнення аліментів з відповідачки підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial