Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

У грудні 2023 року до Шевченківського районного суду міста Києва за підсудністю від Дарницького районного суду міста Києва надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради, про визначення частки майна, належної на праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Романишеної І.П. Звернення до суду мотивовано тим, що [INFO] помер чоловік та батько дітей позивача, [PERSON] . Позивач [PERSON] та малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , є спадкоємцями першої черги після померлого [INFO] [PERSON] . 19 липня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шустенко Л.С. було відкрито спадкову справу №19/2022 щодо майна спадкодавця [PERSON] , а саме квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль марки «NissanRogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . 28 вересня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шустенко Л.С. позивачу [PERSON] та її малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частках начастки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на спірну квартиру, оскільки вона була придбана під час шлюбу та є спільним сумісним майном подружжя. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шустенко Л.С. № 105/02-31 від 09 жовтня 2023 року та постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шустенко Л.С. №106/02-31 від 12 жовтня 2023 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на автомобільмарки «NissanRogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , оскільки спадкодавець [PERSON] , за життя не закінчив процедуру реєстрації транспортного засобу за законодавством України та не отримав відповідні правовстановлюючі документи, а саме не поставив автомобіль на облік у органах МВС України та не отримав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позивач вважає таку відмову безпідставною, оскільки за життя спадкодавцем [PERSON] , за спільні сумісні грошові кошти подружжя було придбано в США автомобіль марки «NissanRogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Враховуючи вищевикладені обставини, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом, відповідно до якого просить суд: -визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки «NissanRogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; -визнати за громадянкою [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя на автомобіль марки «NissanRogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; -визнати за громадянкою [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини автомобіля марки «NissanRogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] ; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини автомобіля марки «NissanRogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини автомобіля марки «NissanRogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 21.12.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 18.01.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 06.02.2024 від представника Київської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого справу просить слухати без участі представника Київської міської ради та прийняти законне та обґрунтоване рішення суду, про результати розгляду повідомити у встановленому законному порядку. Ухвалою від 21.02.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шустенко Лілії Сергіївни належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи стосовно майна [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 02.04.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 27.06.2024 року розгляд справи відкладено, застосовано до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шустенко Лілії Сергіївни заходи процесуального примусу у вигляді штрафу за невиконання обов`язку щодо надання до суду витребуваних доказів у сумі 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6056,00 гривень. 06.08.2024 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шустенко Лілії Сергіївни до суду надійшла витребувана спадкова справа №19/2022 після померлого [INFO] [PERSON] . Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача у справі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача у відзиві на позов просив розглядати справу за його відсутності. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням неявки всіх учасників справи у судове засідання, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення - 22.08.2024 року, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022р. справа № 1519/2-5034/11. Оцінивши надані суду докази, ретельно вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи вбачаться, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дарницьким відділом реєстрації актів цивільного стану у м.Києві від 12 квітня 2022 року, актовий запис № 928. Згідно свідоцтва про шлюб № [NUMBER] , виданого Відділом РАЦС Управління юстиції району імені Казбек бі міста Караганди від 26 липня 2013 року актовий запис № 50-290/13-0002115 від 27 липня 2013 року [PERSON] є дружиною [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії № [NUMBER] від 18 листопада 2014 року, актовий запис №3541, [PERSON] є малолітнім сином спадкодавця [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії № [NUMBER] від 27 вересня 2018 року, актовий запис №2661, [PERSON] є малолітньою донькою спадкодавця [PERSON] . Позивач [PERSON] та малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , є спадкоємцями першої черги після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шустенко Л.С. № 107/01-16 від 13 жовтня 2023 року «Про склад спадкоємців». З матеріалів справи вбачається, що за життя спадкодавцем [PERSON] було придбано в США автомобіль марки «Nissan Rogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шустенко Л.С. № 105/02-31 від 09 жовтня 2023 року та постановою № 106/02-31 від 12 жовтня 2023 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на автомобіль марки «Nissan Rogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , оскільки з наявних документів, не можливо встановити належність майна померлому [PERSON] . Стаття 15 ЦК України також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 цього ж кодексу право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права. Статтею 392 ЦК України також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності. Суд звертає увагу на те, що державна реєстрація транспортного засобу, на відміну від державної реєстрації прав на нерухомість, не має правотвірного характеру (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року в справі № 638/9047/19). У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року по справі № 911/1278/20 вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу». Відповідно до пункту 8 постанови Кабінету міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, серед іншого, є оформлені в установленому порядку: митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Відповідно до видаткового ордеру № В-000017312 Одеського морського торговельного порту ТОВ «Євротермінал» від 04.02.2021 [PERSON] одержав вантаж у вигляді автомобіля марки «Nissan Rogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Як свідчить електронна декларація Вн №3244 від 04.02.2022, ввіз автомобіля «Nissan Rogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , було задекларовано за [PERSON] . Так, з посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 05.02.2022 року Одеською митницею Державної митної служби України вбачається, що автомобіль марки «Nissan Rogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 04.02.2022 року був переміщений через митний кордон України. Наявні необхідні для реєстрації документи: МД UA500030/2022/008595 від 04.02.2022 року, свідоцтво [NUMBER] від 29.09.2021 року. Суд зауважує, що вищезазначені документи є підставою для реєстрації права власності на автомобіль на території України, однак за життя [PERSON] не ініціював проведення державної реєстрації транспортного засобу на своє ім`я, що як наслідок позбаляє можливості його спадкоємців оформити спадкові права на транспортний засіб. При цьому, судом встановлено, що автомобіль марки «Nissan Rogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , набутий [PERSON] під час шлюбу з позивачем. Верховний Суд у постанові від 04.03.2021 в справі №343/1294/18 вказав, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Суд зауважує, що вимога позивача про визнання спільним сумісним майном подружжя автомобіля марки «Nissan Rogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] не може бути задоволена, оскільки набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. За змістом ст.ст.15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Для захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, особа може використовувати вимоги про: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (абз.1-10 ч.2 ст.16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений не тільки договором або законом, але й судом у визначених законом випадках (аб. 12 ч.2 ст.16 ЦК України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, та призводить до їх відновлення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 січня 2024 року по справі №523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) дійшла висновку, що заявлення позивачем вимоги про визнання квартир спільним сумісним майном та задоволення її судами попередніх інстанцій є помилковим, оскільки обраний спосіб захисту є неефективним (пункт 67). В разі смерті співвласника майна, що перебуває в спільній сумісній власності, частки кожного з співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів КЦС від 27.06.2019р. по справі №200/13839/15-ц). При цьому, частка спільної сумісної власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя (Постанова ВСУ від 25.05.2016 року, справа № 6-692це с2016). Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 №120 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Виходячи з принципу рівності часток співвласників майна, частка позивачки [PERSON] у спільній сумісній власності на автомобіль марки «Nissan Rogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] становить 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя на спірний автомобіль. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст.8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки, матеріалами справи підтверджено, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , крім позивачки, є його діти [PERSON] , [PERSON] , то частка померлого ділиться між трьома спадкоємцями і становить по 1/6 частці автомобілю за кожним. Враховуючи встановлені судом обставини та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, беручи до уваги відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на автомобіль марки «Nissan Rogue», 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] та свідоцтв про право на спадщину,суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, однак, за виключенням першої вимоги як такої, що є неефективним способом захисту.

Outcome: partial