Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором підряду, який в остаточній редакції зводиться до наступного, позивач просить розірвати договір підряду, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 04.07.2023 року щодо виготовлення меблів. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 60000 гривень, отримані за договором від 04.07.2023 року та судові витрати по цій справі. В обгрунтування позову позивач зазначив, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] 03.07.2023 року було укладено договір підряду, відповідно до якого відповідач зобов`язався виготовити та передати позивачу меблі, а саме: диван, кушетку, 2 крісла, 2 пуфи. Загальна вартість меблів була погоджена та складала 73800 грн. Тобто сторони прийшли згоди щодо всіх істотних умов договору. 04.07.2023 року на прохання відповідача позивачем було сплачено в якості авансу 50000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.07.2023 року. Позивач з відповідачем домовилися укласти письмовий договір, однак після сплати авансу протягом півроку відповідач обіцяв укласти договір, а потім взагалі перестав виходити на зв`язок. 06.12.2023 року вийшов на зв`язок, при зустрічі було оформлено договір підряду в формі розписки, оскільки позивачем на прохання відповідача було сплачено додатковий аванс в рахунок оплати за меблі ще 10000 грн., про що є розписка відповідача від 06.12.2023 року. В даній розписці зазначений строк виконання замовлення 20.12.2023 року. У вказаний строк відповідач не вчинив жодної дії на виконання договору. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання не виконав, меблі позивачу не передав. На неодноразові дзвінки позивача не відповідає, вирішити питання в добровільному порядку відмовляється. Просить розірвати договір підряду, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 04.07.2023 року щодо виготовлення меблів. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 60000 гривень, отримані за договором від 04.07.2023 року та судові витрати по цій справі. Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Представник позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позову у повному обсязі, розгляд справи просила розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що як стверджкє позивач 04.07.2023 року між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено усний договір підряду, відповідно до якого відповідач зобов`язався виготовити та передати позивачу меблі, а саме: диван, кушетку, 2 крісла, 2 пуфи. Загальна вартість меблів була погоджена та складала 73800 грн. 04.07.2023 року позивачем було сплачено 50000 грн. за виготовлення меблів на підставі досягнутих домовленостей за усним договором, згідно квитанції №9ХХ7-4С33-3ХСС-С90К від 04.07.2023 р. Згідно листа АТ «Універсал Банк» від 24.07.2024 р. №19.07.2024 р., банківська картка № [NUMBER] , на яку 04.07.2023 р. надходили грошові кошти у сумі 50000,00 грн. від [PERSON] , було емітовано банком на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . 06.12.2023 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] оформлено договір підряду в формі розписки, позивачем сплачено відповідачу додатковий аванс в рахунок оплати за меблі ще 10000 грн., строк виконання замовлення 20.12.2023 р. року. Однак, до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання не виконав, меблі позивачу не передав. Відповідно до ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У силу вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з положеннями\~ст.205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Таким чином, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11цього\~Кодексу та\~\~має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України). У порядку, визначеному ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина перша\~статті 837 ЦК України). Відтак, договір підряду (побутового підряду) є складним зобов`язанням, оскільки включає як права, так і обов`язки кожної з його сторін (обов`язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, а замовник має обов`язок оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов`язку підрядником). Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (частина третя\~статті 510 ЦК України). Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. ст.\~629,\~530 ЦК України). Згідно ч. 2\~ст. 849 ЦК України\~якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).\~ Приписами ст.631\~ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.\~\~Договір набирає чинності з моменту його укладення,якщо інше не визначено законом або договором.\~\~Сторони можуть встановити,що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.\~\~Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 598 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Згідно частини другої\~статті 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (частина третя\~статті 653 ЦК України). Таким чином, позивачем було внесено грошові кошти на рахунок відповідача в сумі 50000,00 грн. та 10000,00 грн. під розписку в рахунок оплати щодо виготовлення та передання їй меблів. Сторонами договору було погоджено, що термін виконання зобов`язання складає 20.12.2023 року. Отже, оскільки відповідач не виконав свого зобов`язання за договором б/н від 04.07.2023 року та визнав позовні вимоги, не надав суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним своїх обов`язків по виконанню робіт за договором підряду від 04.07.2023 року, зокрема, актів виконаних робіт, повідомлень позивача по готовність робіт і про необхідність їх приймання, доказів необґрунтованої відмови позивача від прийняття робіт тощо, наявні підстави для розірвання договору, повернення грошових коштів в сумі 60000,00 грн., а отже позов підлягає до задоволення. Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1937,92 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3\~\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з вимогами ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги серії АЕ№ 1269983 від 27.03.2024 р. Документу, що свідчить про оплату витрат на правову допомогу адвокатом надано не було. Таким чином документально не підтвердженими є витрати на правничу допомогу адвоката Соколової Г.Ю. у розмірі 20000,00 грн., який не позбавлений права звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення, за умови надання належних доказів, які підтверджують сплату витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial