Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 15.11.2023 між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачці грошові кошти в сумі 100 000,00 (сто тисяч) гривень, а остання зобов`язалася повернути йому таку ж суму грошових коштів, еквівалентну 100 000,00 (сто тисяч) гривень, до 15.12.2023. Передача грошових коштів у позику відповідачу, була здійснена під час підписання договору позики 15.11.2023. Проте в зазначений строк відповідачка грошові кошти не повернула. Станом на день подання позову відповідачка продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за договором позики, чим порушує законні права та інтереси позивача, тому останній змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах [PERSON] наполягав та просив задовольнити в повному обсязі. У разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у запропонований їй строк відзиву на позов до суду не надала.\~\~\~Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що остання не подала відзив, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст.\~280,281 ЦПК України\~підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних в справі доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.11.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики відповідно до якого позивач передав у власність відповідачці грошові кошти в сумі 100 000,00 (сто тисяч) гривень, а [PERSON] зобов`язалася повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів, еквівалентну 100 000,00 (сто тисяч) гривень, до 15.12.2023. Передача грошових коштів у позику відповідачці була здійснена під час підписання договору позики 15.11.2023. Проте в зазначений строк відповідачка грошові кошти не повернула позивачу, на вимоги позивача про повернення грошових коштів відповідач не реагує, у зв`язку з чим у відповідачки виникла заборгованість за договором позики. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046, Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Пунктом 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо стягнення грошових коштів за договором позики, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved