Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Адвокат Кравченко І.О., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить встановити факт того, що [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] на день її смерті [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Іншим спадкоємцем першої черги за законом є його сестра [PERSON] . Упродовж шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подав, а тому спадкова справа не заведена. Однак, позивач [PERSON] постійно проживав разом зі своєю матір`ю однією сім`єю на момент її смерті, вів з нею спільне господарство та здійснював за нею догляд. 14.06.2024 приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Н.Кучеренко у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок відмовив позивачу та рекомендував звернутися до суду. Ухвалою суду від 12.07.2024 відкрито провадження у справі з викликом сторін на 07.08.2024. 07.08.2024 розгляд справи відкладено до 21.08.2024. В суді представник позивача-адвокат Кравченко І.О. позов підтримала та просила його задовольнити. Представник Переяславської міської ради Лебідь Н.Ф. позов визнала. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, подала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову та просила розглянути справу без її участі. В заяві зазначила, що підтверджує, що її рідний брат [PERSON] постійно проживав разом із матір`ю [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що являлась сусідкою [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Підтримувала товариські стосунки з [PERSON] та навідувала її систематично на свята протягом року. Повідомила, що протягом 2008-2009 років до смерті [PERSON] у грудні 2009 року з нею у даному будинку постійно проживав її син [PERSON] , який доглядав за нею, після смерті здійснював поховання. Свідок [PERSON] показав суду, що є двоюрідним братом [PERSON] . Щонайменше 1-го разу на тиждень з 2008 року провідував [PERSON] до її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З [PERSON] у даному будинку постійно проживав її син [PERSON] , який доглядав за нею, оскільки вона не могла самостійно пересуватись протягом 2009 року та мала тяжкий стан здоров`я. Суд, вислухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 05.01.2010. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Право власності на нерухоме майно підтверджується: свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 23.12.1996, свідоцтвом про право на спадщину № 3386 від 23.12.1996. Статтею 1216\~ЦК України\~визначено,\~що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до положення ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої за законом першої черги, оскільки являється її сином, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 16.05.1970. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання, виданого депутатом Переяславської міської ради А. Пастернак № 609 від 26.06.2024 вбачається, що у житловому будинку по [ADDRESS] проживала та була зареєстрована [PERSON] ,\~яка померла [INFO] . На момент її смерті зареєстрованих осіб у вказаному будинку не було. У період з 2008 року по даний час за даною адресою разом з [PERSON] постійно проживав та догляд за нею її син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до положення ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно відомостей зі Спадкового реєстру, відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину за спадкодавцем [PERSON] у спадковому реєстрі відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою № 77337992 від 14.06.2024. Аналогічні відомості підтверджуються також листом-відповіддю приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Н.Кучеренко від 14.06.2024 № 72/01-16. Позивач є спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , заявлені позовні вимоги є належним способом захисту спадкових прав. Факт, який просить встановити позивач, має для нього юридичне значення, оскільки необхідний для впорядкування спадкових справ: підтвердження факту вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняття спадщини. Таким чином, за результатами оцінки доказів у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов до висновку, що протягом шестимісячного строку з дня смерті [PERSON] позивач [PERSON] не заявляв про відмову від прийняття спадщини та фактично на час відкриття спадщини постійно проживав разом з матір`ю, тобто позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, ураховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, уважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved