Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

26 квітня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ «ПРАВЕКС-БАНК» з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 26 червня 2019 року між АТ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 522RPUA191770001, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці грошові кошти на споживчі потреби в розмірі 70 000 грн. зі строком користування 60 місяців з процентною ставкою за користування кредитом 18,99% (29,99% у разі настання відкладальної обставини, передбаченої у п.1.7 кредитного договору), строк кредитування до 25 червня 2024 року. При цьому, відповідачка зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і ставках та виконати свої зобов`язання за цим договором у повному обсязі. АТ «ПРАВЕКС-БАНК» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов договору про надання банківських послуг відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за договором про надання банківських послуг відповідачка станом на 14 лютого 2024 року має заборгованість в загальному розмірі 49 384 грн. 11 коп., що складається з наступного: 35\~952,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13\~431,73 грн. - заборгованість за відсотками. Позивач вказує про те, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, не зважаючи на відсутність в заяві прямої вказівки на солідарну відповідальність, а тому [PERSON] вказаний у позовній заяві як солідарний відповідач в справі. З метою повернення грошових коштів позивач неодноразово звертався до відповідачки та її чоловіка з відповідною вимогою, але до цього часу жодної суми не повернуто. На даний час відповідачі продовжують ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «ПРАВЕКС-БАНК», у зв`язку з чим позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 49 384 грн. 11 коп. та сплачений позивачем за пред`явлення цього позову до суду судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (а.с.1-8) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру та Міністерства соціальної політики України відповідей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] (а.с.а.с.156, 157, 161-162), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників. (а.с.164) Представник позивача у судові засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та в якому проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. (а.с.184-185) Відповідачі в судові засідання не з`явились, відзив на позов до суду не находив. Відповідачі повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ст.ст.128, 129 ЦПК України (а.с.а.с.167, 168, 173, 174, 182, 183), а також шляхом направлення на їх адресу судових повісток та СМС повідомлень. (а.с.а.с.165,\~166,\~171,\~172,\~180,\~181) Клопотань про розгляд справи за їх відсутності відповідачі не надали, про причини неявки не повідомили. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України,\~розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 26 червня 2019 року між Акціонерним товариством «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 522RPUA191770001, своїм підписом позичальник повністю та безумовно погодилась на умови кредитного договору та підтвердила факт того, що ознайомилась з умовами кредитного договору та не заперечує проти них. (а.с.131-135) За умовами кредитного договору кредитор зобов`язувався надати кошти на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання у користування позичальнику кредит у розмірі 70 000 грн. Позичальник зобов`язувалась прийняти, використовувати за цільовим призначенням, повернути (погасити) кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі на умовах встановлених в кредитному договорі. Відповідно до п.11.3 кредитного договору даний договір діє від дня його підписання до повного виконання зобов`язання за цим договором. Згідно п.3 особливої частини кредитного договору банк видає позичальнику кредит на строк до 25 червня 2024 року. Відповідно до п.2 особливої частини кредитного Договору цільове призначення (мета) кредиту на споживчі цілі. Згідно п.п.4.1 кредитного договору кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, зазначений у п.5 особливої частини договору, а саме: № 26200700477605. Відповідно до п.4 особливої частини кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 18,99%. У разі настання відкладальної обставини передбаченої у п.1.7 процентна ставка змінюється до 29,99%. Пунктом 3.1 особливої частини кредитного договору, дата щомісячних платежів за Кредитним договором, в тому числі сплати процентів до 26 числа кожного місяця. Відповідно до п.п.4.10 кредитного договору проценти нараховуються банком протягом строку на який надається кредит. Згідно п.п.4.11 договору проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, протягом процентного періоду зазначеного в пп.4.1 особливої частини договору. Нарахування процентів здійснюється із застосуванням методу «факт/факт» (фактична кількість днів у процентному періоді та фактична кількість днів у році). Відповідно до п.п.4.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом щомісяця в строки, вказані в п. 3.1 особливої частини. Погашення відбувається шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок позичальника (зазначений в п.5 особливої частини кредитного договору), вказаних в колонці «Погашення заборгованості» графіку платежів за договором, що вказаний в таблиці обчислення загальної вартості кредиту згідно додатку № 1 до даного договору. Згідно додатку № 1 до договору кредиту № 522RPUA191770001 від 26 червня 2019 року, таблиці обчислення загальної вартості споживчого кредиту для позичальника (споживача) та реальної процентної ставки за кредитом, в тому числі графік платежів за кредитом, згідно якого зазначено детально строк кредиту - 60 місяців, загальна вартість кредиту 108\~962,41 грн., щомісячний платіж позичальника становить 1 815,45 грн., крім останнього, який складає 1\~822,29 грн. (а.с.а.с.136, 137, 138) Відповідно до п.п.6.1.2 кредитного договору банк при настанні подій, зазначених у п. 9.1 кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором. Згідно п.9.1 кредитного договору банк має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за кредитом, що залишилась, належних процентів, пені та інших платежів та відшкодування завданих банку збитків у разі настання будь-якої з подій зазначених в цьому пункті договору, які сторони домовились вважати суттєвим порушенням умов цього договору. Відповідно до п.3.1 кредитного договору при непогашені заборгованості позичальника перед банком в повному обсязі банк звертає стягнення на майно та кошти позичальника, відповідно до діючого законодавства. На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. За заявою позичальника від 27 червня 2019 року до АТ «ПРАВЕКС-БАНК» надав грошові кошти в сумі 70 000 грн. на рахунок № [NUMBER] , що підтверджується меморіальним ордером № 279866400 від 27 червня 2019 року. (а.с.а.с.15, 126) Із виписок по особовим рахункам [NUMBER] (IBAN), [NUMBER] (IBAN), [NUMBER] (IBAN), [NUMBER] (IBAN), за період з 26 червня 2019 року по 23 квітня 2024 року за договором №\~522RPUA191770001 від 26 червня 2019 року встановлено, що відповідачка [PERSON] користувалась наданими кредитними коштами. (а.с.16-125) В той же час, відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 522RPUA191770001 від 26 червня 2019 року станом на 14 лютого 2024 року заборгованість [PERSON] перед АТ «ПРАВЕКС-БАНК» становить 49 384 грн. 11 коп., що складається з наступного: 35\~952,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13\~431,73 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Укладання договору між сторонами відбулося на підставі ст.634 ЦК України шляхом приєднання відповідачкою до запропонованих банком умов та тарифів. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 525 ЦК України визначено що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абзацом 1 ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений Договором або Законом (ст.612 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідачка одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти, про що свідчить її заява про перерахування кредитних коштів в сумі 70 000 грн. на її особистий рахунок та меморіальний ордер про перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, виписки по рахункам та розрахунок заборгованості. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим допустила виникнення заборгованості по кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачкою за вказаним кредитним договором, суду не надано. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором № 522RPUA191770001 від 26 червня 2019 року, та те, що відповідачка належним чином не виконала умови кредитного договору, допустила прострочення платежів та не подала суду жодних доказів, які би спростували позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ПРАВЕКС-БАНК» до [PERSON] підлягають задоволенню. Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, АТ «ПРАВЕКС-БАНК», як на підставу своїх позовних вимог про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором, посилався на те, що вказаний кредит був отриманий позичальником [PERSON] , яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, а відтак в інтересах сім`ї, а тому подружжя має нести солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Правовий аналіз ч.4 ст.65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-163цс12 від 20 лютого 2013 року та в постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 334/5907/14-ц (провадження N 6-539цс16). Судом встановлено, що у п.2 особливої частини кредитного договору № 522RPUA191770001 від 26 червня 2019 року зазначено, що кредит надається [PERSON] на споживчі цілі. Водночас, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, що [PERSON] укладала кредитний договір в інтересах сім`ї, а також, що кредитні кошти використані в інтересах сім`ї, а тому відсутні правові підстави кваліфікувати другого з подружжя, в даному випадку [PERSON] як зобов`язану особу (боржника), а його згода на отримання кредиту іншим із подружжя не пов`язує виникнення обов`язку з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Посилання позивача на судову практику висловлену у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №\~205/5882/18, суд вважає хибними, оскільки правовідносини не є подібними. Отже, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено, що отримані відповідачкою [PERSON] грошові кошти за кредитним договором № 522RPUA191770001 від 26 червня 2019 року були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для відповідача [PERSON] , відтак у задоволенні позову в частині солідарного стягнення боргу за кредитним договором із останнього слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог лише до відповідачки [PERSON] , то з неї підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial