Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом, який в подальшому був уточнений, позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] , треті особи ХМР, [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить суд встановити факт, що має юридичне значення - факт родинних відносин між первісним позивачем [PERSON] та його рідною тіткою (по материнській лінії) [PERSON] ,1895 року народження, а також між [PERSON] та його двоюрідним братом (по материнській лінії) [PERSON] , 1929 року народження; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті його родичів [PERSON] , [PERSON] у вигляді 224/1000 частини домоволодіння, що розташовано за адресою: [ADDRESS] ) та надвірними будівлями до нього; визнати за [PERSON] право власності на 224/1000 частини (долі [PERSON] та [PERSON] ) домоволодіння, що розташовано за адресою: [ADDRESS] ) та надвірними будівлями до нього; визнати за [PERSON] , право приватної власності на 224/1000 частини у домоволодінні, що розташовано за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 02.06.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова прийнято позовну заяву [PERSON] про набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. [INFO] [PERSON] помер, про що 22.06.2022 року складено відповідний актовий запис №4933. [PERSON] був чоловіком[PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем [PERSON] і стала позивачем у даній справі. Спірним є питання щодо домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з двох житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» та належними до них надвірними будівлями, при цьому вимоги [PERSON] стосуються визнання права власності на житловий будинок літ. «Б-1» у зазначеному домоволодінні, загальна площа якого складає 47.8 кв.м., житлова 22.4 кв.м., та надвірні будівлі - гараж, вбиральня, трубчастий колодязь. Так, за життя [PERSON] наполягав на визнанні за ним права власності на будинок літ. «Б-1» з тих підстав що йому належить 224/1000 частки, 224/1000 він успадкував після смерті своїх родичів він значно збільшив за свої кошти площу будинку та визнавав що [PERSON] належить 417/1000 частини домоволодіння, котрий користується будинком літ. «А-1», інші власники домоволодіння вже померли, спадкоємців немає. З моменту народження до моменту звернення до суду [PERSON] безперервно проживав у своєму будинку та дбав про нього. [PERSON] за життя не зміг документально підтвердити факт родинних відносин з кровними родичами [PERSON] та [PERSON] . При цьому у будинку залишилось чимало їх особистих речей (предмети меблів, домашньої утворі, особисті речі, книги та інше), які належали за життя його тітці по материнській лінії [PERSON] та її сину [PERSON] . Вказані речі [PERSON] прийняв та ними опікувався. За вказаною адресою в будинку «Б-1» раніше проживала родина [PERSON] - його бабка, дід [PERSON] , його батьки [PERSON] та [PERSON] , його тітка [PERSON] та двоюрідний брат [PERSON] , що підтверджується записами у домовій книзі. Чоловік позивача відкрито, безперервно (з дня народження) користувався спірним майном, дбав про його стан, сплачував комунальні платежі. Будь-кого з зазначених співвласників вже немає в живих. Пошук можливих спадкоємців результату не дав. Факт смерті власників спірних будівель встановлено Жовтневим районним судом м. Харкова 04.03.2021 року по справі №639/5642, провадження 32/639/288, а саме: [PERSON] - січень 1895 року народження померла - [INFO] , актовий запис про смерть № 8734 від 05.12.1981 року, [PERSON] - травень 1929 року народження, помер - [INFO] , актовий запис про смерть № 10388 від 16.11.2004 року, [PERSON] - [INFO] , актовий запис про смерть №9036 від 18.12.1070 року, [PERSON] , [INFO] , померла у 2000 році. Нотаріального посвідчення прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] не відбувалось, бо відбулось фактичне успадкування цієї долі від матері до сина, а з часом від [PERSON] до його двоюрідного брата - [PERSON] . Спадкування долі [PERSON] та [PERSON] відбулось відповідно до чинного на той час законодавства - ст. 524 ЦК УРСР. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2021 року для розгляду вказаної справи було обрано головуючого суддю Труханович В.В. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.06.2021 року заявлено самовідвід суддею Труханович В.В. у цивільній справі №639/3645/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Цивільну справу №639/3645/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 року для розгляду вказаної справи було обрано головуючого суддю - Баркову Н.В. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.06.2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору -відмовлено.Позов [PERSON] до [PERSON] про набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями- залишено без руху. На виконання ухвали суду від 08.06.2021 року позивачем вказані недоліки були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.06.2021 року прийнято позов до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Призначено підготовче засідання. 20.09.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Харківську міську раду (місцезнаходження: м. Харків, пл. Конституції, буд. 7). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.12.2021 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. 21.11.2022 року до початку судового засідання від [PERSON] надійшло клопотання про залучення її до участі у справі у якості правонаступника позивача [PERSON] , який помер. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.11.2022 року залучено до участі в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлямиу якості правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . 10.04.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника позивача [PERSON] - Сологубовської Анжеліки Едуардівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/3645/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засідання в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача [PERSON] - Сологубовській А.Е. , за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» за наступними реквізитами: [INFO] 12.09.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, поділ майна у спільній сумісній власності, припинення права на частку у спільному майні, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог №№1-3- залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків уточненої позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії даної ухвали. У прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, поділ майна у спільній сумісній власності, припинення права на частку у спільному майні, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог №№4-9 - відмовлено. 18.09.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийняти до розгляду уточнений позов та продовжено розгляд по суті цивільної справи №639/3645/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Харківська міська рада про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення факту прийняття спадщини, набуття права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, призначено судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.02.2024 року залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . Прийнято до розгляду уточнений позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Харківська міська рада, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями. В судовому засіданні 28.08.2024 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Сологубовська А.Е. надали вступне слово, в якому позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. При цьому представник позивача вважала, що саме суд повинен визначити норму права, на підставі якої слід вирішити справу. Однак, зважаючи на роз`яснення суду щодо необхідності обрання підстав позову саме позивачем, визначилась, що у даному позові підставою для визнання права власності за позивачем є саме спадкування, а не набувальна давність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, надав письмову заяву, в якій просив задовольнити позов у повному обсязі та розглянути справу у його відсутність. Треті особи ХМР, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причину неявки суд не сповістили. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] (рос. мовою) народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис та підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 1950 року та записом про народження №2408/1262. Батьками зазначені [PERSON] (рос. мовою) та [PERSON] (рос. мовою) (т.1, а.с. 12, 178). 18.08.2020 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №159 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (т.1, а.с. 139, 202, 212). Згідно з копією довідки від 05.06.2020 року КП «Харківське міське БТІ» ХМР про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів (з паперових носіїв та відомостей, внесених до реєстру) житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить: [PERSON] - 112/1000 часток на підставі Свідоцтва про право особистої власності, виданого 17.05.1960 року Виконкомом Жовтневої ради м. Харкова; - 112/1000 частин на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 11.06.1991 року П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №4-1336; [PERSON] - 8/1000 часток, на підставі договору дарування, посвідченого 19.06.1997 року П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою; [PERSON] - 55/1000 часток, згідно рішення Народного суду 2-ї дільниці Жовтневого району м. Харкова від 21.03.1960 року, справа № 2-127; [PERSON] - 112/1000 часток, на підставі Свідоцтва про право особистої власності, виданого 24.04.1961 року Виконкомом Жовтневої ради м. Харкова; [PERSON] - 112/1000 часток, на підставі Свідоцтва про право особистої власності, виданого 24.04.1961 року Виконкомом Жовтневої ради м. Харкова; [PERSON] - 112/1000 часток, на підставі Договору дарування, посвідченого 18.10.2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А., реєстровий № 10060. При цьому в довідці міститься примітка, відповідно до якої при внесенні відомостей до Реєстру прав власності на нерухоме майно зроблено помилку в імені власника (8/100 часток), а саме: замість [PERSON] було зазначено [PERSON] та помилково зазначен дата в підставі права приватної власності на 112/1000 часток за [PERSON] та на 112 часток за [PERSON] , а саме : замість свідоцтво про право власності, видане 24.04.1961 Виконкомом Жовтневої ради м. Харкова, зазначено - свідоцтво про право власності, видане 24.05.1961 Виконкомом Жовтневої ради м. Харкова (т.1 а.с. 13-14, 156-157). На підтвердження вказаних обставин позивачем суду надані ряд правовстановлюючих документів, які відповідають зазначеним в довідці даним (т.1 а.с.137, 140, 154, 155). Домоволодіння [ADDRESS] складається з двох житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» та належними до них надвірними будівлями, що підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» ХМР від 20.07.2020 року та технічним паспортом на домоволодіння від 23.07.2020 року (т.1, а.с. 15-20, 53-58, 96-101,158-163). Матеріали інвентаризації домоволодіння і додані до них рішення виконкому свідчать про те, що розподілу домоволодіння відповідно до фактичного користування між співвласниками проведено не було через технічну неможливість (т.1 а.с.142-146, т.2 а.с. 109-114) На підтвердження користування домоволодінням, що розташовано за адресою: [ADDRESS] позивачем залучені копії квитанцій про сплату комунальних платежів та оформлення відповідних договорів стосовно ремонтно-будівельних робіт і встановлення обладнання у домоволодінні (т.1, а.с. 71-78, 84-95, 102-113, 120, 121). [PERSON] , [INFO] - помер [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.06.2022 року (т.1, а.с. 201, 213). Після його смерті була заведена спадкова справа №26/2022, спадщину прийняла його дружина [PERSON] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.07.2022 року та копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.03.2023 року (т.1 а.с. 214, 239). 09.01.2023 року проведена технічна інвентаризація будинку і видано технічний паспорт від 07.02.2023 року (т.1 а.с.240- 253). Отже, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.07.2023 року № 337793540 на даний час 224/1000 частки домоволодіння з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 278, виданого 15.03.2023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бідонько Л.Л. (т.2 а.с.67-70). Місце проживання позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] - з 20.06.2023 року, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.06.2023 року (т.2 а.с. 71). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.03.2021 року, яке набрало законної сили 09.04.2021 року, у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за набувальною давністю - відмовлено. У задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за набувальною давністю - відмовлено. У вказаному рішенні судом зроблено висновок про те, що позивачами, як за основним позовом так і за зустрічним позовом, не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, а відкритість і безперервність користування майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України. Між тим рішенням суду встановлені певні обставини, зокрема: Як вбачається з актового запису про смерть №9036 від 18.12.1070 року [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть №10388 від 16.11.2004 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть №8734 від 05.12.1981 року. Відповідно до листа Державного архіву Харківської області від 28.12.2021 року надані ксерокопії актових записів про народження [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.т.1 а.с.178,180), а також зазначено, що в метричних книгах м. Харкова Харківської губернії за 1895, 1903 роки метричних записів про народження [PERSON] у січні 1895 року, [PERSON] [INFO] року немає. В архівному фонді Бюро записів актів громадянського стану міських, відділень Управління НКВС УРСР по Харківській області у книзі ретрат актів про народження по м. Харкову Харківської області за 1924 рік запис від 23 серпня 1924 року (реєстраційний номер 2408/1262) про народження [INFO] « [PERSON] » (так у документі батьки якого: « [PERSON] , [PERSON] » (так у документі). Батькові - 24 роки, українець, матері - 21 рік, українка. В архівному фонді Бюро записів актів громадянського стану міських відділень Управління НКВС УРСР по Харківській області у книзі реєстрації актів про народження по м. Харкову Харківської області за 1929 рік є запис від 25 травня 1929 року (реєстраційний номер 3147/727) про народження [INFO] « [PERSON] » (так у документі), батьки якого: « [PERSON] , [PERSON] » (так у документі). Вік батьків, національність новонародженого та батьків не вказані (том №1, а.с. 176-177, 179-180). Копії матеріалів будинкової книги надані суду у вигляді, який заважає співставити відповідні дані мешканців з їх даними про реєстрацію (т.1 а.с.147-151, т.2 а.с. 119-138). Також суду надані світлини без можливості ідентифікації зображених на них осіб (т.2 а.с.72-76). Інших доказів на підтвердження родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] суду не надано. Між тим відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщення осіб від 21.06.2023 року станом на дату складання довідки за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.2 а.с.170). У зв`язку з вказаними даними [PERSON] , [PERSON] були залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Між тим, статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є інші юридичні факти. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Разом з тим, статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Цивільне законодавство встановлює п`ять черг спадкоємців за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі і народжені після його смерті, батьки померлого, той з подружися, який його пережив. До другої черги спадкоємців за законом законодавець відносить рідних братів та сестер спадкодавця, його бабу та діда як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, віднесені до спадкоємців, які мають право на спадкування у четверту чергу. Згідно з положеннями ст. 1265 ЦК України п`ята черга спадкоємців за законом 1. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. 2. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Зі змісту ст. 1266 ЦК України спадкування за правом представлення 1. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. 2. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. 4. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. 5. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. 6. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують прав на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 14 п. 1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, вказав, що у відповідності з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01.07.2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 ЦК УРСР. Відповідно до ст. ст. 525 та ст. 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР). У ст. 549 ЦК Української PCP, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. У цій справі предметом спору є визнання за позивачем права власності саме в порядку спадкування, як було з`ясовано в судовому засіданні після неодноразових змін позовних вимог. Відповідач [PERSON] є співвласником спірного домоволодіння, однак ніколи не був родичем або спадкоємцем інших співвласників домоволодіння. Судом у даній справі не встановлено осіб, які б були спадкоємцями, що прийняли спадщину і були живими на час розгляду справи. Отже, в даному випадку позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] повинен відповідати за пред`явленим позовом. Належним відповідачем у даній справі є Харківська міська рада. Орган місцевого самоврядування - Харківська міська рада залучена до участі в справі в якості третьої особи, позивачем або представником позивача адвокатом клопотання про залучення до участі в справі Харківської міської ради в якості співвідповідача або про заміну первісного відповідача на Харківську міську раду не подавалось. Зважаючи на викладене, суд відмовляє у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Харківська міська рада, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями у зв`язку з тим, що позов пред`явлений до неналежного відповідача. За таких обставин суд позбавлений і процесуальної можливості надавати оцінку доказам, що стосуються заявлених позовних вимог по суті. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed