Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

05 вересня 2023 року [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: - стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/2 частку автомобіля марки HYUNDAI, модель ELANTRA, 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 287430 грн.; - припинити з дня отримання [PERSON] грошової компенсації її право власності на 1/2 частку автомобіля марки HYUNDAI, модель ELANTRA, 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , визнавши за відповідачем право власності на цю частку вказаного автомобіля. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 04 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, а [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яка, зокрема, складалася із автомобіля марки HYUNDAI, моделі ELANTRA, 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Спадкоємцями померлого [PERSON] , які прийняли спадщину, є його мати - [PERSON] та малолітня дочка - [PERSON] ,\~2015\~року народження.\~05\~травня 2023\~року приватним\~нотаріусом Чернігівського\~міського нотаріального\~округу Амбарновою\~Л.М.\~останній було\~видано свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~на 1/2\~частку вказаного\~вище автомобіля.\~Свідоцтво про\~право на\~спадщину на\~іншу 1/2\~частку автомобіля\~спадкоємцю -\~ [PERSON] не\~видано.\~Оскільки відповідач\~також є\~спадкоємцем [PERSON] та прийняла спадщину, а тому до неї перейшла 1/2 частка всіх прав та обов?язків спадкодавця. Таким чином, спірний автомобіль належить малолітній [PERSON] та відповідачу на праві спільної часткової власності. Ймовірна ринкова вартість спірного автомобіля становить 574860 грн. Автомобіль є річчю неподільною, а тому виділ його частки в натурі не допускається, він знаходиться у користуванні відповідача в гаражі, до якого ні позивач, ні її законний представник не має доступу. Крім того, позивачу на даний час лише 8 років, що унеможливлює користування нею зазначеним автомобілем більше 10 років, у той час як право позивача на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації за частку не може бути обмежене іншим співвласником, у зв`язку з чим ефективним способом захисту прав та інтересів малолітньої [PERSON] є стягнення з відповідача грошової компенсації за 1/2 частку спірного автомобіля у розмірі 287430 грн. та припинення права спільної часткової власності на спірне майно, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. Відповідач подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що вона є матір`ю померлого [PERSON] та його спадкоємцем. Позивач також є спадкоємцем померлого [PERSON] ,\~а тому\~спірний автомобіль\~належить їм\~на праві\~спільної часткової\~власності,\~при цьому\~частки є\~рівними. Відповідач є пенсіонером та єдиним джерелом її доходу є пенсія. Чоловік відповідача - [PERSON] має ряд хронічних захворювань і на даний час йому рекомендована консультація аритмолога з метою вирішення питання імплантації ШВР, що потребує значних фінансових витрат, а тому відповідач не має можливості сплатити позивачу грошову компенсацію за 1/2 частку автомобіля. Крім того, відповідач не давала згоди викупити у позивача її частку у праві власності, а примушувати її до цього є порушенням її прав, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку, виплата компенсації позивачу становитиме для відповідача надмірний тягар. Також, у позові зазначено про неможливість користування транспортним засобом в інтересах дитини в силу її віку, що є підставою для припинення права власності малолітньої [PERSON] на належну їй 1/2 частку шляхом стягнення грошової компенсації за таку частку з відповідача, натомість у поданому відзиві в справі № 750/12128/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні бабою своїх прав щодо виховання та спілкування з онукою, яка перебуває на розгляді у Деснянському районному суді м. Чернігова, [PERSON] зазначає, що даний транспортний засіб нібито перебуває у користуванні лише [PERSON] та остання не надає їй доступу до транспортного засобу для використання його в інтересах малолітньої [PERSON] . Відповідач не заперечує щодо встановлення порядку користування даним транспортним засобом між нею та законним представником малолітньої дитини в інтересах дитини, що відповідатиме дотриманню розумного балансу між інтересами обох співвласників. Крім того, у позовній заяві не наведено обгрунтованих підстав того, що припинення права власності [PERSON] на 1/2 частку спірного автомобіля шляхом отримання від відповідача компенсації вартості такої частки буде відповідати інтересам дитини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явилася, з використанням засобів електронного зв`язку подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила прийняти рішення з врахуванням інтересів дитини. Заслухавши доводи представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 04 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2021 року розірвано (а.с. 16). 30 січня 2015 року у [PERSON] \~та [PERSON] народилася дочка - [PERSON] (а.с. 17). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 18), у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 травня 2023 року, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Людмилою Михайлівною, спадкоємцями майна [PERSON] є його мати [PERSON] на 1/2 частку та його дочка - [PERSON] - на 1/2 частку. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з автомобіля марки HYUNDAI, модель ELANTRA, 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 7441 від 11 вересня 2018 року. Вказане свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку ще не видано (а.с. 19). Згідно з висновком про вартість майна, складеним оцінювачем [PERSON] 24 серпня 2023 року, ймовірна ринкова вартість автомобіля марки HYUNDAI, модель ELANTRA, 2018 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] становить 574860 грн. (а.с. 23 на звороті - 28). З вказаною вартістю відповідач погодилася у судовому засіданні, клопотання про призначення судової експертизи не заявляла. За положеннями частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1218\~Цивільного кодексу\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України). У пунктах 53, 54 постанови в справі № 524/8320/21 від 02 лютого 2024 року Верховний Суд зазначив, що спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 Цивільного кодексу України ), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 Цивільного кодексу України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. Виділ (поділ) між спадкоємцями частки спадщини в натурі проводиться з огляду на сукупність об`єктів, що складають спадщину, їх вартість з урахуванням можливого виділу в натурі такої частки. Такий виділ (поділ) не повинен порушувати права та законні інтереси спадкоємців. Якщо виділ (поділ) частки спадщини неможливий, то спадкоємець може отримати від іншого спадкоємця грошову компенсацію вартості цієї частки. Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України визначено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини шостої статті 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене,\~визнання відповідачем\~позову,\~а також\~те,\~що спірний\~автомобіль марки\~HYUNDAI,\~модель ELANTRA,\~2018\~року випуску,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~є неподільною\~річчю,\~позивач на\~даний час\~є малолітньою\~та не\~може користуватися\~ним,\~а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації за 1/2 частку автомобіля є ефективним способом захисту порушеного права позивача, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат. Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати:\~1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Копією квитанції\~до платіжної\~інструкції на\~переказ готівки\~№ 0.0.3180453739.1\~від 04\~вересня 2023\~року підтверджується\~сплата законним\~представником позивача\~-\~ [PERSON] Адвокатському об`єднанню «Рябінін, Переверзєв та партнери» 15000 грн. за договором про надання правничої допомоги від 02 серпня 2023 року (а.с. 13). Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Outcome: approved