Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

В червні 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та сплачений судовий збір. Мотивував вказаний позов тим, що 27.05.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 552080523. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконав, в той час як Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 13\~000 грн. Таким чином, станом на день подання вказаної позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 161\~872,10 грн. які представник позивача просить стягнути разом із сплаченим судовим збором на користь позивача. Ухвалою судді від 24.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через свого представника подав до суду заяву про розгляд справу за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства , дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 27.05.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 552080523, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідач отрима від позивача кредит у розмірі 13 000 грн., строк кредитування - 20 днів, процентна ставка за кредитом (дисконтна, знижена) - 1,99 % в день, процентна ставка за кредитом (позаакційна, базова) - 2,99 % в день. Також, під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем 27.05.2023 року підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» кредитних коштів відповідачу, Додаток №1 до Договору № 552080523 від 27.05.2023 року, яким є Таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, в якому відображені: дата видачі позики/дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чиста сума позики/сума платежу за розрахунковий період, сума позики за договором/погашення суми позики, проценти за користування позикою, реальна річна процентна ставка, загальна вартість позики, а також підписано Оферту, яка є пропозицією укладення договору надання грошових коштів у позику № 552080523 від 27.05.2023 року, в якій викладені умови отримання відповідачем позики від ТОВ «Іннова Фінанс», які є аналогічними умовам отримання відповідачем позики від ТОВ «Іннова Фінанс», що зазначені у Договорі надання грошових коштів у позику № 552080523. Отже, сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування карткового рахунку. Згідно листа за вих. № 7/5099 від 03.06.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», який адресований ТОВ «Іннова Фінанс», останнє повідомлено, про успішність операції згідно договору з ТОВ «Іннова Фінанс» №160523/1 від 16.05.2023 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 27.05.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] договору надання грошових коштів у позику № 552080523, а також отримання відповідачем коштів у позику в сумі 13\~000 грн. на підставі вищевказаного договору. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розрахунку наданого позивачем відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором надання грошових коштів у позику № 552080523 від 27.05.2023 року у розмірі 161\~872,10 грн., з яких: 13 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 148\~872,10 грн. заборгованість за процентами по 14.06.2024 року включно. Доказів повернення відповідачем за вказаним договором суми позики у розмірі 13000 грн. матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту 13 000 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В частині вимог позивача про стягнення з відповідача 148\~872,10 грн. заборгованості за процентами (13000 х 2,99% х383 днів), слід зазначити наступне. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), та від 31 жовтня 2018 року (справа N 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18), викладено наступну правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) також зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до положень п.1.2 та п.1.3 Договору надання грошових коштів у позику № 552080523 від 27.05.2023 року: строк позики (строк дії договору) становить 20 днів; орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 27.05.2023 року, дата повернення позики 16.06.2023 року. Отже, за умовами договору сторони встановили строк кредитування до 16.06.2023 року, однак позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 14.06.2024 року. При цьому позивачем не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, що відбулась пролонгація договору кредитування відповідно до його умов. У зв`язку з наведеним, саме протягом строку кредитування встановленого договором (20 днів) позивач має право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 13 000 грн., яку відповідач у визначений договором строк не повернув, узгодженої (базової) процентної ставки у розмірі 2,99% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 20 днів, заборгованість відповідача по процентам за Договором надання грошових коштів у позику № 552080523 від 27.05.2023 року становить 7 774 грн. (13000 грн. х 2,99 % (узгоджений сторонами у п.1.5 договору відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами, у разі невиконання свого зобов`язання у строк дії договору) х 20днів). Враховуючи вищевикладене, та також, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 20 774 грн., з яких: 13000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7774 грн. заборгованість за процентами. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 310,79 грн.

Outcome: partial