Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 16.06.2011 року уклала з відповідачем шлюб. Від цього шлюбу у них є дитина - [PERSON] , [INFO] . Нормальні подружні стосунки між ними не склались. Вони різні за характером люди. У них не співпадають погляди на життя, сімейні обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага. Вони втратили почуття любові один до одного. Зазначає, що подальше спільне проживання, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Примирення між ними не можливе, оскільки шлюб існує формально, вони проживають у різних країнах. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище " [PERSON] ". Відтак просить припинити цей шлюб, який фактично існує лише формально. 31.07.2024 суддею отримано відповідь №714272 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача. Ухвалою від 31.07.2024 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 29.08.2024. 05.08.2024 (через систему «Електронний суд»), 09.08.2024 (поштовою кореспонденцією) від представника позивачки - адвоката Казмірчук М.М. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін не надано, натомість 09.08.2024 представником відповідача - адвокатом Гомон І.В. подано заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. Позовні вимоги визнає. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Матеріалами справи встановлено, що позивачка 16 червня 2011 року уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №202, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , а.с. 12. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивачка скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, оскільки сім`я сторін по справі припинила своє існування, сторони не ведуть спільного господарства, а відтак, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати, зокрема, по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved