Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини , посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який розірвано заочним рішенням Сторожинецького районного суду від 15.08.2017 року. За час шлюбу, у них народилась донька [PERSON] [INFO] , яка залишилась проживати із позивачкою. Рішенням Сторожинецького районного суду від 15.08.2016 року суд призначив стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] у частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме 1/3 частина , але не меньше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, що сплачує відповідач станом на сьогоднішній день, є значно меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Позивачка, [PERSON] , самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати малолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Крім того, у грудні 2021 року у дитини виявили захворювання, а саме цукровий діабет 1 типу, важка форма, вперше виявлений, що підтверджується корінцем медичного висновку за № 159/1 про дитину - інваліда віком до 18 років (корінець медичного висновку за № 159/1 додається). Медичне супроводження дитини [PERSON] покладається на іплечі самої позивачки, що коштує чи малих грошей, відповідач відмовляється приймати участь у обов`язковому лікуванні, додаткових грошових коштів не надає. На момент звернення до суду з цим позовом, між Позивачем і Відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати малолітню дитину у належному розмірі, матір дитини змушена подати до суду заяву про зміну способу стягнення аліментів. Так, позивачка [PERSON] , посилаючись на норми\~ст.192 СК України, зазначає, що на даний час у неї змінилось матеріальне становище, їй важко самостійно утримувати доньку, оскільки дитина потребує більших витрат на навчання, лікування, забезпечення одягом та всім іншим, що необхідне для забезпечення її нормального рівня життя. 15.05.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] , в якому зазначається що відповідач [PERSON] крім аліментів на дитину додатково надає грошові кошти позивачці [PERSON] за її зверненням під конкретні потреби., про що свідчить той факт що позивачка в січні місяці 2022 року відкликала зі Сторожинецького ДВС виконавчий лист так як домовилась із відповідачем, що він буде пересилати їй кошти щомісячно грошовим переказом (копії її заяв додаються). Як вбачається із довідки №23 від 22 квітня 2024 року, виданої ФОП [PERSON] , то з 01 березня 2018 року по теперішній час відповідач працює на посаді водія автотранспортних засобів з посадовим окладом згідно штатного розпису. З даної довідки також вбачається, що з грудня 2023 року по березень 2024 року відповідач загалом отримав 34 739,76 грн., тобто середньомісячний дохід відповідача становить 5 789,96 грн. після вирахування всіх податків та зборів в дохід держави (копія довідки №23 від 22.04.2024р. додається). Окрім цього, вже після того, як був визначений розмір аліментів, у відповідача [PERSON] з`явилася дитина від другого шлюбу. Зміна способу стягнення аліментів з 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму та стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно є неспівмірними, недоцільними та необгрунтованими і може призвести до того, що теперішня сім`я відповідача залишиться без засобів для існування та опиниться в борговій ямі. При цьому позивачка не пояснила чому їй потрібна сума, що в три рази перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та не обґрунтувала саму зміну способу стягнення аліментів, а лише необхідність її збільшення. \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не з`явилася, представник позивачки [PERSON] подала клопотання, про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача [PERSON] подавла до суду клопотання, в якому просить справу розглядати у їх відсутності та відмовити у задоволенні позову повністю. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] [INFO] . \~ \~ \~ \~Рішенням Сторожинецького районного суду від 15.08.2016 року суд призначив стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] у частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме 1/3 частина , але не меньше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зґодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інших випадках, передбачених цим Кодексом. Наведена правова норма передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позивачка [PERSON] не навела у позовній заяві достатніх фактичних обставин і не обґрунтувала їх належними, достовірними і допустимими доказами, які б давали суду підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і в їх задоволенні належить відмовити. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного суд вважає необхідним відмовити у зміні способу стягнення аліментів на утримання дитини. Щодо вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу, які понесені відповідачем по справі суд виходить з наступного. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги від 23.04.2024 року №47/24 року; попередній (орієнтовний) розрахунок розміру витрат на надання професійної правничої допомоги на загальну суму 12 000 гривень. Даючи оцінку зазначеним вище аргументам, наведеним у відзиві на позовну заяву щодо витрат на правничу допомогу, суд враховує те, що надано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат по справі, що не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.\~180-184, 192 СК України\~та,

Outcome: dismissed