Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

09.05.2024 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що в період з 01.01.2014 по 06.02.2024 вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ЗТМК», обіймаючи посаду начальника бюро в ЦІО та ПЗ. Факт перебування позивача та відповідача у трудових правовідносинах підтверджується відповідними документами, долученими до позовної заяви. 06.02.2024 позивач була звільнена із займаної посади, згідно наказу № 87 від 06.02.2024 на підставі ст. 38 КЗпП, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідач, в порушення вимог трудового законодавства, не здійснив з позивачем повне розрахування в день звільнення, у зв`язку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 119\~017,69 грн. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзиву та жодних клопотань від нього не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з цим суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] в період з 01.01.2014 по 06.02.2024 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ЗТМК», обіймаючи посаду начальника бюро в ЦІО та ПЗ. Факт перебування позивача та відповідача у трудових правовідносинах підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9-10). 06.02.2024 позивач була звільнена із займаної посади, згідно наказу № 87 від 06.02.2024 на підставі ст. 38 КЗпП, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до наказу (розпорядження) № 87 від 06.02.2024 про припинення трудового договору (контракту) (а.с. 8). В день звільнення, в порушення вимог законодавства про працю, відповідач не провів повний розрахунок з позивачем та не виплатив заборгованість по заробітній платі. Відповідно до ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ст. 166 КЗпП). Судом в ході розгляду справи встановлено, що станом на день розгляду справи в суді (02.09.2024) відповідач не виплатив позивачеві заборгованість по заробітній платі в розмірі 119\~017,69 грн (станом на 09.04.2024), що підтверджується відповідною довідкою № 164 від 09.04.2024 (а.с. 12). Сума заборгованості по заробітній платі відповідачем не заперечується, контррозрахунку заборгованості відповідачем суду не надано, відтак, сума заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 119\~017,69 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку з тим, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені в повному обсязі, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved