Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову покликалася на те, що 23 жовтня 2010 року зареєструвала шлюб у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №328. У шлюбі мають двох дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через різницю в поглядах на життя, втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Між ними часто виникали конфлікти та непорозуміння. Проживають окремо, вони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Переконана, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а його збереження суперечитиме його інтересам. Ухвалою від 08.07.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив суд такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 жовтня 2010 року у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №328. Від шлюбу в сторін народилося двох дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, що не суперечить закону та непорушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1211, 20 грн., останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн., а решту судових витрат у розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved