Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

06.05.2024 року представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21.04.2019 у розмірі 46753,43 грн. станом на 11.02.2024 року, а також просив стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank» від 21.04.2019 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 40098,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом, з можливістю його коригування. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 11.02.2024 виникла заборгованість у сумі 46753,43 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 46753,43 грн. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному Договору щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення Акціонерного товариства «Універсал Банк» до суду із відповідним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07.05.2024 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 23.05.2024\~представником відповідача\~ [PERSON] \~ адвокатом\~Лисенком А.\~О.\~надано до\~суду відзив,\~у якому\~проти задоволення\~позову заперечував,\~посилаючись на\~те,\~що 21.04.2019[PERSON] звернулась до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг, до матеріалів справи не надано жодного електронного доказу, у якому можна було пересвідчитись у достовірності посилань позивача на ознайомлення відповідача із зазначеними умовами та правилами, фактично відповідач не ознайомлювалась із такими документами, не всі документи укладені в електронній формі, анкета-заява підписана [PERSON] особисто, в анкеті процентна ставка не зазначена, надані позивачем докази є неналежними, оскільки банк у односторонньому порядку має можливість вносити в них зміни; умови та правила надані позивачем, набувають чинності 27.11.2021, витяг з тарифу датується 08.12.2022, в той час як підписання анкети-заяви відбулося 21.04.2019, тобто відсутні підстави для нарахування вказаних процентів, а тому різниця в сумі фактично витрачених та не повернутих грошових коштів складає 1539,74 грн. позивачем не надано до суду жодного додатку на підтвердження кредитного ліміту у сумі 40098,00 грн., а тому сторонами не було узгоджено всіх умов кредитного договору; позивачем не надано виписку про рух коштів по рахунку, в той час як копія розрахунку суми заборгованості не є первинним документом та не може вважатися доказом отримання та користування кредитом, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 27.05.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив Акціонерного товариства «Універсал Банк», згідно до якої [PERSON] 21.04.2019 підписала анкету-заяву, підтвердивши, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання батьківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та отримала їх примірники у мобільному додатку, також підтвердила, що вказані документи зрозумілі боржнику та додаткового тлумачення не потребують. Сторонами погоджено порядок внесення змін до Договору, боржник погодився зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, оскільки не звертався до банку з непогодження таких змін та продовжувала користуватися карткою. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперовому носії, вхід у головне меню застосунку «Monobank»та подальше проведення банківських операцій, у тому числі отримання кредиту, можливе лише шляхом попереднього погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг, використання кредитних коштів підтверджується випискою. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт [PERSON] складає 35000,00 грн., заборгованість становить 46753,43 грн. та складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 35000,00 грн. та суми овердрафту (мінус по картці), яка становить (мінус) 11753,43 грн., заборгованість за тілом кредиту змінювалась, оскільки відповідачкою була оформлена заява послуги «Заборгованість у розстрочку» на суму 5200,00 грн., а також заява послуги «Покупка частинами» на загальну суму 7814,00 грн. У зв`язку з тим, що кошти на погашення послуг відповідачка не вносила, заборгованість за тілом кредиту зростала, адже сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту. 05.06.2024 представником відповідача адвокатом Лисенком А. О. надано заперечення на відповідь, згідно яким посилання на наявність мобільного додатку та направлення документів відповідачу у мобільному додатку не підтверджено жодним доказом; до даних правовідносин повинна застосовуватися практика, що свідчить про непоґрунтоване нарахування відсотків без погодження позичальника; надані до суду докази не можуть бути прийняті до розгляду у зв`язку з порушенням порядку подання доказів; фактично отримані відповідачкою кошти були повернуті відповідачем, проте розмір заборгованості був штучно збільшений позивачем. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, тому відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутності його учасників. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, взявши до уваги позицію позивача, викладену у позові, доводи, викладені у відзиві, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.04.2019 [PERSON] звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг, у якій зазначила про те, що просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкрити в Банку; засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором. Також визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того, підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідно до умов договору (пункти 6, 11 анкети-заяви). На підставі укладеного договору [PERSON] отримала кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 27.05.2024 встановлена сума кредитного ліміту становить: 21.04.2019 5000,00 грн; 24.05.2019 6000,00 грн.; 19.11.2019 19500,00 грн.; 22.11.2019 30000,00 грн.; 02.01.2020 35000,00 грн.; 26.08.2020 40098,00 грн.; 26.08.2020 35\~000 грн. [PERSON] погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що повідомлятиме його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Також, [PERSON] підтвердила, що ознайомлений зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, вимоги якої є для нього обов`язковими (пункти 2-4 анкети). У пункті 9 анкети-заяви [PERSON] підтвердила, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку. Підпунктами 4.3., пунктом 5.1 розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи встановлено, що клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатку, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в інтернеті для отримання інформації та здійснення операцій. Банк та клієнт погодили, що всі правочини (у тому числі, підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися сторонами або кожною стороною окремо з використанням електронного цифрового підпису у мобільному додатку. Підпунктами 2.1, 2.4, 2.5 пункту 2 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Мonоbank», датою укладення якого є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При проведенні операції з карткою встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. Умовами обслуговування рахунків фізичної особи Чорної картки «Monobank», пунктом 4 Паспорту споживчого кредиту Чорної картки «Monobank» передбачено Тарифи, у яких визначено пільгову процентну ставку 0,00001%, розмір обов`язкового щомісячного платежу 4% від заборгованості (не менше 100,00 грн, але не більше залишку заборгованості), базову процентну ставку на залишок заборгованості 3,1% на місяць, збільшену процентну ставку на місяць на суму загальної заборгованості 6,2%, а також штрафи за порушення зобов`язань за кредитом. З довідки про наявність рахунку від 27 травня 2024 року вбачається, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] , тип рахунку\~чорна картка, валюта рахунку\~UAН, статус картки\~активна до 09/24 (а.с. 90). З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 11.02.2024 року заборгованість становить 46753,43 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)\~46753,43 грн. (а. с. 12-16). Згідно виписки вбачається, що за період з 21.04.2019 по 06.11.2022 [PERSON] було знято кошти на загальну суму у розмірі 81974 грн. 81 коп. (102,84+116,28+315,70+100,00+50,00+138,23+36,99+74,85+234,84+139,00+189,59+89,84+568,74+212,80+131,70+239,25+85,00+111,00+173,59+155,00+124,80+177,00+77,10+188,40+196,82+105,70+70,00+249,00+182,20+187,10+269,00+23,93+27,30+120,00+170,00+67,97+111,90+28,22+351,04+108,43+127,28+318,91+150,00+468,64+24,20+115,00+208,00+137,52+178,80+134,83+74,10+240,61+217,94+139,10+302,52+50,10+364,00+47,80+719,10+142,08+37,56+161,40+156,78+222,84+37,65+39,07+168,44+79,39+274,08+110,00+16,29+179,00+86,20+203,00+175,56+250,00+174,96+229,00+219,00+81,70+376,66+71,06+396,43+389,00+412,98+85,00+19,80+35,00+104,00+73,16+15,00+51,80+230,10+196,00+350,00+34,90+88,20+240,47+235,88+98,55+113,54+614,10+312,00+312,00+101,63+159,98+60,00+150,00+129,00+44,00+25,00+208,00+106,00+25,00+142,48+212,00+62,40+446,58+60,00+83,20+23,38+89,90+269,24+7,00+52,00+55,70+166,40+166,40+20,80+20,10+112,80+207,18+376,28+390,00+1,00+195,00+190,00+400,00+31,80+104,00+104,00+1050,00+126,80+20,00+260,00+78,40+343,20+222,30+90,60+137,48+164,68+213,00+113,79+35,99+333,87+118,00+80,00+102,87+60,00+976,75+171,00+70,00+1420,00+53,00+35,80+95,54+201,00+190,00+75,77+108,00+36,10+66,80+155,00+100,00+50,34+88,00+220,75+649,00+10,40+104,00+135,00+215,00+53,30+117,00+236,00+22,80+82,00+29,00+229,10+270,99+86,00+2750,00+114,60+326,00+101,90+364,00+54,10+51,80+9,60+153,35+68,97+81,60+246,17+170,00+368,00+93,80+976,75+51,00+170,60+100,00+16,64+166,40+308,90+61,60+718,89+104,52+15,40+205,90+225,00+125,00+150,22+160,00+149,00+62,98+6,60+50,40+56,59+189,60+186,84+90,00+82,90+62,70+144,10+499,35+281,45+249,28+279,97+45,32+101,80+84,00+44,58+44,99+125,50+67,96+976,75+194,00+119,00+57,60+1600,00+1600,00+1320,00+1799,00+133,65+90,00+47,52+156,36+90,00+107,00+105,00+87,60+246,75+91,74+115,00+142,32+183,52+249,25+251,60+17,40+228,79+63,64+136,75+124,71+171,75+899,00+44,40+140,89+123,14+33,70+194,50+15,00+47,00+47,00+24,50+418,59+55,89+285,40+37,80+47,03+210,10+54,40+976,75+118,50+150,44+186,00+89,10+224,60+59,77+269,30+125,40+114,40+124,80+174,70+70,89+191,00+160,00+976,75+44,48+38,20+90,00+5,29+51,80+100,00+166,00+50,00+98,76+374,40+130,00+100,00+976,75+203,00+101,00+85,50+302,50+284,66+13,20+64,80+36,99+211,24+17,28+113,50+18,90+168,20+150,00+188,70+108,39121,90+976,75+52,00+62,40+50,00+165,00+41,81+20,90+122,35+15,00+127,20+113,69+175,04+120,00+613,60+143,29+137,00+203,80+34,99+68,00+0,60+332,80+103,46+5200,00+100,00+23,99+66,00+100,00+532,13+532,13+532,13+532,13+532,13+532,13+532,13+532,13+532,13+532,13+532,13+532,17=81974,81); здійснено поповнення картки на суму 75258,84 грн. (396,00+195,00+600,00+4400,00+1000,00+81,69+200,00+25,00+40,00+500,00+6000,00+500,00+200,00+100,00+1,00+150,00+200,00+300,00+800,00+166,40+300,00+390,00+200,00+265,00+200,00+400,00+104,00+1050,00+100,00+106,50+85,50+200,00+500,00+300,00+980,00+980,00+1100,00+97,00+1600,00+1000,00+84,00+2265,00+400,00+24,50+1200,00+86,49+114,40+38,72+1500,00+600,00+115,06+400,00+1800,00+1200,00+150,00+1000,00+47,58+3800,00+100,00+1005,00+600,00+1800,00+200,00+5200,00+50,00+65,00+100,00+1650,00+150,00+500,00+300,00+600,00+1500,00+500,00+910,00+20,00+1420,00+1500,00+1450,00+1500,00+1450,00+1500,00+1500,00+1500,00+1500,00+1500,00+1500,00+1500,00+1450,00+100,00=75258,84); списано відсотків за користування коштами на суму 36549,24 грн. (154,63+112,41+31,47+269,24+190,50+179,96+221,36+519,18+746,86+899,68+1067,01+1132,07+1129,78+1165,81+1097,73+117,74+1105,48+1134,30+1157,84+1053,58+1164,78+1135,41+1183,72+1148,61+1197,73+1198,99+1170,00+1198,77+1150,80+1178,00+1168,08+1046,92+1192,26+614,40+644,80+1228,50+1308,51+1349,74+1347,60+1434,99=36549,24). За змістом частини першої\~статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~статті 3\~ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частинами першою, другою\~статті 207 цього Кодексу\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ст. 525\~ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не - пускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). За вимогами ст. ст. 611, 615 ЦК України\~у випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 628 ЦК України\~сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно із п. п. 2.3. п. 2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи договір, що укладається між Банком та клієнтом, містить елементи різних договорів, так, зокрема, договору банківського рахунку та договору споживчого кредиту. Частиною першою\~статті 633 ЦК України\~визначено, що публічним є договір, у якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з частиною першою\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Таким чином, підписана анкета-заява від 21.04.2019 разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг, з чим погодилась відповідачка в підписаній нею заяві. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку, Акціонерне товариство «Універсал банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 1066 ЦК України\~за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з положеннями\~статті 1069 цього Кодексу, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень статті 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилається, зокрема, на витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та витяг з Тарифів за карткою monobank, що додаються до позову. Підписавши 21.04.2019 анкету - заяву, відповідачка висловила згоду на отримання банківських послуг, а саме: просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Як вбачається з наданих банком доказів, анкета-заява містить лише підпис відповідача. Водночас, анкета-заява не містить відповідних істотних умов кредитного договору. В ній відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов. Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки та комісії саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Наданий позивачем примірник умов належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення. Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту. З наданого Акціонерним товариством «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. Крім того, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 46753,43 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом. При цьому, як вбачається з виписки щодо руху коштів по картці [PERSON] . банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. Суд приходить до висновку про те, що [PERSON] з моменту укладення договору витрачено 81974 грн. 81 коп., здійснено погашення заборгованості на суму 75258,84 грн., таким чином не погашено кредитних коштів на суму 6715 грн. 97 коп. (81974,81-75258,84=6715,97), що і підлягає стягненню з відповідача. Інші нарахування, а саме: списання відсотків не узгоджено умовами договору та не є сумами грошових коштів, фактично використаних відповідачем. Твердження банку\~про те,\~що розмір\~заборгованості за\~тілом кредиту\~становить 46753,43\~грн.\~суд відхиляє,\~оскільки з\~виписки вбачається,\~що до\~вказаної суми\~банком також\~враховано суми\~списання відсотків,\~а їх\~нарахування у\~відповідності до\~Умов обслуговування\~рахунків фізичної\~особи,\~що відповідачкою\~не підписані,\~є безпідставним.\~Доказів щодо\~наявності у\~неї заборгованості\~перед банком\~саме у\~заявленому в\~позові розмірі\~немає. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ст.\~13,\~43,\~81\~ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. За змістом ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст.\~78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У п. 27 постанови №\~2\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 12\~червня 2009\~року «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з [PERSON] у розмірі грн 14 коп., а у задоволенні іншої частини позову слід відмовити. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~статті 141 ЦПК України\~та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд звертає увагу на той факт, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що є мінімальним розміром судового збору, що діяв на момент звернення до суду, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позовна вимога про стягнення заборгованості задоволена частково, однак розмір задоволених вимог не впливає на розмір судового збору та не вираховується у процентному відношенні до ціни позову, оскільки є мінімальним за нормами законодавства України, тому перерозподілу не підлягає.

Outcome: partial