Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з вказаним\~позовом.\~Просить визначити частки\~в спільній\~сумісній власності\~6/10\~частини домоволодіння\~ [ADDRESS] між\~співвласниками рівними\~частинами по\~3/10\~часток кожному,\~а саме [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на 6/10 частини домоволодіння [ADDRESS] , однак вказана частка перебуває у спільній сумісній власності померлої та [PERSON] , [INFO] , які її придбали 23.07.1997. Позивач належним чином прийняла спадщину, однак не може оформити її через відсутність конкретної частки, що належала спадкодавцю в зв`язку із чим вимушена звернутись до суду для захисту свого права. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримає та просила його задовольнити з тих же підстав, що були зазначені у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надано. Згідно з ч.3\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В рішенні Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2005 у справі №2-1494/2005 встановлено укладення 23.07.1997 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в Південній товарній біржі договору купівлі-продажу 6/10 домоволодіння [ADDRESS] , який було визнано дійсним. [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті\~ [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшло 6/10 домоволодіння [ADDRESS] . На підставі заяв спадкоємців [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. заведено спадкову справу № 126/2023 заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , копія якої надійшла до суду. Так, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06.05.1964. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 17.11.1960. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 29.11.1979 по 19.10.1982, після розірвання шлюбу залишила собі прізвище « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвищі від 27.05.2020 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.10.1982. 16.08.1985 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла собі прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2011 (повторно). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09.10.1980 та мала прізвище « [PERSON] ». [PERSON] перед цим мала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 27.08.1999 та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 21.03.2006 серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склала заповіт від 15.05.2018, зареєстрованого в реєстрі за №278 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міхняєвою А.А. За вказаним заповітом [PERSON] заповідала все своє майно доньці [PERSON] , [INFO] . Заявою від 22.11.2023 [PERSON] відмовилась від спадку [PERSON] Заявою від 30.11.2023 [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за законом після своєї матері [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Отже, спадкоємцями після смерті [PERSON] була її донька [PERSON] , яка відмовилась від спадщини, а далі інша її донька [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь вже своєї доньки [PERSON] (онуки [PERSON] ). Таким чином,\~ [PERSON] \~отримати свідоцтво\~про право\~на спадщину\~немає можливості\~у зв`язку\~з тим,\~що нотаріус,\~може вчинити\~нотаріальну дію\~лише після\~виділення (визначення)\~частки співвласника\~у спільному\~майні,\~яке належить\~на праві\~спільної сумісної\~власності [PERSON] та [PERSON] , що стало підставою звернення з позовом до суду. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Згідно ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 віл 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні». Згідно з п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи, що договір №6985 купівлі-продажу нерухомого майна від 23.07.1997, який визнаний судом дійсним, не містить умови відносно придбаних покупцями часток, а саме [PERSON] та [PERSON] , то суд приходить до висновку, що таке майно належать їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на 6/10 домоволодіння по [ADDRESS] за кожним з співвласників у розмірі 3/10.

Outcome: approved