Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В позові зазначив, що з 24 листопада 2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . У шлюбі [INFO] у них народився син, [PERSON] . Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2015 року шлюб між ними було розірвано. Спочатку син [PERSON] проживав разом із матір`ю. Однак, [INFO] відповідачка поїхала за кордон і залишила сина із своїм вітчимом. Після цього він забрав дитину до себе. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 травня 2023 року звільнено його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання малолітнього сина. Син [PERSON] з листопада 2021 року проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Він відвідує батьківські збори, тримає постійний зв`язок із класним керівництвом. Мати дитини з жовтня 2021 року на контакт з класним керівництвом та дирекцією школи не виходить. На даний час син навчається у 5 класі Скаржинецького ліцею Розсошанської сільської ради Хмельницького району. Мати дитини не цікавиться долею сина, не спілкується ним, матеріально не допомагає, тобто самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Усі обов`язки щодо утримання та виховання доньки він несе самостійно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що в період шлюбу з відповідачкою у них [INFO] народився син, [PERSON] . В 2015 році шлюб між ними було розірвано. Після цього відповідачка поїхала за кордон і він змушений був забрати сина до себе додому. Малолітній син [PERSON] вже понад 5 років проживає разом із ним. Відповідачка на телефонні дзвінки не відповідає, не цікавиться долею сина, не провідує школу та матеріально не забезпечує. На даний час син навчається у Скаржинецькому ліцеї. Він разом із сином проживає в с. Жилинці, працює неофіційно по найму. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі (а.с. 50). Заслухавши пояснення позивача, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками записано [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Згідно рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно (а.с. 8). А рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 травня 2023 року звільнено [PERSON] від сплати аліментів а користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с. 9-10). З довідки Розсошанської сільської ради Хмельницького району № 01-47/207 від 11 грудня 2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 5-му класі Скаржинецького ліцею Розсошанської сільської ради; мати [PERSON] справами дитини не цікавиться і зв`язку із школою не підтримує (а.с. 13). Відповідно до довідки Ярмолинецької селищної ради № 112 від 7 березня 2014 року [PERSON] (позивач) зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , разом із ним проживає його син [PERSON] без реєстрації (а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради № 16 від 17 червня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 36). Висновком органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 37-39). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 4 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленою резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 9 конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок заперечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний захід. Судом встановлено, що відповідачка ухилилася від своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання; не забезпечила необхідне харчування, медичний догляд; не спілкується із дитиною; не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей; не створила умови для отримання сином середньої освіти. Відповідно до ч. ч. 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання серпу на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Водночас, суд не погоджується із висновком Органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради, щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина, оскільки він суперечить інтересам дитини (а.с. 37-39). Крім цього, у висновку не зазначено, чи притягувалася відповідачка до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Немає підтвердження, що позбавлення матері батьківських прав змінить життя житини на краще. Також під час судового розгляду не встановлено причини виїзду відповідачки за кордон, якщо таке мало місце. Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у зв`язку із невстановленням винної (умисної) поведінки відповідачки, з урахуванням того, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів того, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, а також доказів того, що вона злісно ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, тому у задоволенні позовної вимоги позивача до відповідача про позбавлення батьківських прав необхідно відмовити. Попередити відповідача, [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) про необхідність зміни ставлення до виховання нею дитини, сина [PERSON] , [INFO] . Покласти на Орган опіки та піклування - Службу у справах дітей Ярмолинецької селищної ради (32100, селище Ярмолинці, площа 600-річчя Ярмолинець, 1) контроль за виконання відповідачем, [PERSON] , своїх батьківських обов`язків по відношенню до її сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до припису ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Отже, оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір із відповідача на користь позивача стягненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed