Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач 25.03.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 21.04.2010 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Два роки тому шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Причиною тому стала розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності. Внаслідок цього сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Майновий спір на даний момент між подружжям відсутній. Після припинення стосунків між сторонами, малолітня дитина залишилась проживати з позивачем. На примирення позивач не згодна. За таких обставин [PERSON] вважає подальше збереження шлюбу є неможливим і просить його розірвати. Ухвалою суду від 27.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 25-26). До позовної заяви додано заяву позивача про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.6-7). Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу його реєстрації було направлено ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.28), згідно якого 01.07.2024 року [PERSON] особисто отримав поштове відправлення. Розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено: 21.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 68 (а.с.9). Від даного шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутності взаєморозуміння, любові та поваги один до одного, шлюбні стосунки фактично були припинені два роки тому. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. За змістом ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved