Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 січня 2009 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 21 від 24 січня 2009 року. Від шлюбу подружжя має малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 квітня 2019 року, виданим Соборним районними у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №766; сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 квітня 2013 року, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №475 та неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 червня 2009 року, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №776. Останнім часом стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки на побутовому рівні. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям. Фактично сім`я припинила своє існування. За цих умов збереження шлюбних стосунків стає неможливим. Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Спір щодо місця проживання дітей між ними відсутній. Позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. На підставі викладеного просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Судові витрати просив залишити за собою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 січня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області зроблено відповідний актовий запис №21 від 24 січня 2009 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей: малолітніх доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 квітня 2019 року, виданим Соборним районними у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №766; сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 квітня 2013 року, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №475, та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 червня 2009 року, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис №776. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи, що відповідач не висловила своєї позиції з приводу зміни прізвища після розірвання шлюбу, суд дане питання не вирішує. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач не просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по справі, суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved