Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

У березні 2024 року представник позивача звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса Хари Н. С. від 08 вересня 2020 року № 30908 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 82 161,83 грн. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що вказаний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, укладеного між позивачем та АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк». Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса незаконним, оскільки відповідачем не було надано приватному нотаріусу документів, що підтверджували безспірність заборгованості. Нотаріус не переконався у безспірності сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. При вчиненні напису нотаріус не отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення. Станом на 08.09.2020 позивач не мав заборгованості перед відповідачем у розмірі 82 161,83 грн. Позивача як боржника жодним чином не було повідомлено про направлення документів приватному нотаріусу, що об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 21.12.2020 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» укладено договір факторингу про відступлення права вимоги, зокрема, за кредитним договором, укладеним між позивачем і банком. Таким чином, АТ «Сенс-Банк» більше не є кредитором за відповідним кредитним договором, а відтак, не може бути відповідачем у вказаній справі. Документи на підтвердження укладення кредитного договору наявні в нового кредитора та приватного виконавця. Під час виконавчого провадження було замінено стягувача, про що приватним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 13.11.2023. Позивач лише заявив про безспірність боргу, при цьому не довів, в чому саме полягає спірність суми. За твердженням представника відповідача, сума боргу нарахована правомірно. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 08 вересня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Хара Н. С. учинила виконавчий напис № 30908, яким запропоновано стягнути із [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 501042189 від 09.07.2018, укладеним між ним та АТ «Альфа-Банк», на користь відповідача заборгованості за період з 11 жовтня 2018 по 01 червня 2020 року в загальному розмірі 81 511,83 грн, з яких: 54 410,32 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 27 101,51 грн - прострочена заборгованість за комісією та процентами, а також плату за вчинення виконавчого напису нотаріуса. 14 жовтня 2020 року приватним виконавцем Палігіним О. П. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з виконання вказаного напису нотаріуса. До відзиву на позовну заяву додано витяг з державного реєстру банків, зі змісту якого вбачається, що АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк». Відповідно до договору факторингу № 2 від 21 грудня 2020 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс», АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «Флексіс», а ТОВ «ФК «Флексіс» набуло право грошової вимоги за договорами. Сторони погодили, що за фактом відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Флексіс» стає стороною всіх основних договорів, укладених між АТ «Альфа-Банк» та боржниками. До договору факторингу додано такі додатки: характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами; форма реєстру боржників; акт приймання-передачі реєстру боржників; акт погодження; форма повідомлення про відступлення; акт прийому передачі основних договорів і документації до них; акт повернення. Згідно з постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 13 листопада 2023 року, прийнятою приватним виконавцем Палігіним О. П., при примусовому виконанні виконавчого напису № 30908 від 08.09.2020 установлено, що Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області (справа № 750/13049/23) замінено сторону стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (код ЄДРПОУ 43577608) у виконавчому провадженні № [NUMBER] з виконання виконавчого напису № 30908 від 08.09.2020, у зв`язку з чим замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника - ТОВ «Дебт Форс». Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 344/16101/17. Відповідно до частин другої та третьої статті 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Зі змісту виконавчого напису нотаріуса вбачається, що заявником і особою, на користь якої з відповідача стягнуто заборгованість, є Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Разом з цим згідно з постановою приватного виконавця про заміну сторони у виконавчому провадженні № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. № 30908 від 08 вересня 2020 року, сторону виконавчого провадження - стягувача замінено на ТОВ «Дебт Форс». Таким чином, на час звернення позивача з указаним позовом до суду фактичним стягувачем у виконавчому провадженні з виконання оспорюваного виконавчого напису є ТОВ «Дебт Форс». Позивач клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача - не заявляв. За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц зроблено правовий висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Позивачем не подано до суду клопотання (заява) про заміну первісного відповідача належним відповідачем або про залучення до участі ТОВ «Дебт Форс» у справі як співвідповідача. Ураховуючи, що рішення за пред`явленими позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може вплинути на права або обов`язки ТОВ «Дебт Форс» як правонаступника стягувача за оспорюваним виконавчим написом, а позивачем чи його представником не заявлялося відповідних клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відмова в задоволенні позову з підстав пред`явлення цих вимог до неналежного відповідача не позбавляє особу права звернутися до суду з позовом з правильно визначеним суб`єктним складом, зокрема до особи, яка має відповідати за позовом. З урахуванням зазначеного та з метою виключення будь якої преюдиції у майбутньому, суд не надає оцінки спірним правовідносинам по суті. Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed