Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник, адвокат Кісілевич Олег Михайлович звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 28 січня 1993 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом №9. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою останні роки поступово погіршувалося, у родині часто виникали сварки, та вони мають різні погляди на сімейні цінності та обов`язки. З часом вони стали зовсім чужі один, одному. Починаючи з січня 2020 року вони не проживають разом однією сім`єю, а тому шлюб між ними фактично припинено. Неповнолітніх дітей від шлюбу, не мають. У зв`язку з наведеним вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач та його представник будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява представника позивача в якій просить розглянути справу без участі позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором № 0600942848355 в судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив, а також те, що представник позивача просив справу розглянути у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 28 січня 1993 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом №9, що стверджується копією свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.10). Неповнолітніх дітей від шлюбу, сторони не мають. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони з січня 2020 року не проживають разом однією сімє`ю. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, яка не виявила бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved