Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

14 травня 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості», на обґрунтування якої позивач зазначив, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 77943428. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, а також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір, Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, зобов`язання сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. 14.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказані в Реєстрі боржників. Отже, відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.07.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12388,09 гривень, з яких: 5000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7388,09 гривень - сума заборгованості за відсотками. Також 05 грудня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 60858, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надісланий на мобільний телефону відповідача згідно з підпунктом 7.4. і 8.1. Кредитного договору, про що свідчать реквізити та підписи сторін. 05.01.2024 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 05012024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» передає (відступає) TOB «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Отже, відповідно до Реєстру боржників від 05.01.2024 року до Договору факторингу № 605012024 від 05.01.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6640,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4340,00 гривень - сума заборгованості за відсотками; 300,00 гривень - сума заборгованості по комісії. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача він не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунку «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 05.01.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за зазначеними договорами у загальному розмірі 19028,09 гривень, тому просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 77943428 у розмірі 12388,09 гривень та заборгованість за кредитним договором № 60858 у розмірі 6640,00 гривень, а всього 19028,09 гривень, поклавши судові витрати на відповідача (а. с. 2 7). Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 3324/24-вх від 14.05.2024 року, із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/855/24 (провадження № 2/631/426/24) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (а. с. 2, 49). За правилом частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, про що отримав інформацію, зареєстровану за вхідним № 4884/24-вх від 28.06.2024 року та № ЕП-1344/24-вх від 04.07.2024 року, лише 08.07.2024 року у зв`язку із перебуванням у період з 17.06.2024 року по 05.07.2024 року включно головуючого судді Мащенко С. В. у щорічній відпусті відповідно до наказу № 02-06/26 від 03.06.2024 року (а. с. 51, 52, 53, 54). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 08.07.2024 року, позовну заву ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості» прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом (повідомленням) сторін (а. с. 55 59). Такі процесуальні дії як: забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо,- у цій цивільній справі судом не вчинялись. Отже, з огляду на предмет позову та згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 274 й пункту 1 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до змісту частини 1 статті 279 цього ж кодифікованого акту України розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними в главі 10 вказаного кодексу України. Представник позивача Москаленко М. С., що діє на підставі довіреності, виданої 07.12.2023 року Генеральним директором Ревуновим Р. О. зі строком дії до 31.12.2024 року, у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце цього засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи не надала, проте скористалась правом, визначеним частиною 3 статті 211 цивільного процесуального кодифікованого закону України, та в пункті к прохальної частини позовної заяви просила розгляд справи провести за її відсутності (а. с. 46, 70, 6,). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану за вхідним № 6310/24-вх від 26.08.2024 року про розгляд справи за його відсутності, зазначивши що позовні вимоги визнає, так як дійсно отримував гроші за наведеними у позові договорами (а. с. 73, 74). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з частиною 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 наведеного кодифікованого процесуального закону України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача та відповідача свідчать прохальна частина позову та відповідна заява, долучена до матеріалів справи. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі та ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції. За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації учасниками справи, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді справи в суді, ураховуючи те, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Доходячи такого, суд зауважує, що на виконання змісту пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Імперативними приписами пункту 2 частини 2 статті 223 цивільного процесуального кодифікованого акта України обумовлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Натомість змістом частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Правилом частин 8 11 статті 128 вказаного кодифікованого процесуального акту України унормований прядок, за яким особи вважаються повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Зокрема, у відповідності до пунктів 1 і 2 частини 8 наведеної вище статті днем вручення судової повістки про виклик вважається день вручення її під розписку та день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Зважаючи на це, суд не знаходить підстав задля визнання неявки належно повідомлених представника позивача та відповідача поважною, а, отже, така неявка не є перешкодою у розгляді справи за суттю позовних вимог. Відтак, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду. Розв`язуючи питання щодо можливості ухвалення рішення суду суд ураховує, що частиною 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відтак, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» «Про стягнення заборгованості», відповідають чинному законодавству України та визнані відповідачем до [PERSON] у повному обсязі й таке їх визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем й доходить висновку про необхідність ухвалення рішення за суттю позовних вимог. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Нормою, викладеною у частині 2 статті 129 Основного Закону нашої Держави, визначено основні засади судочинства, однією з яких згідно з її пунктом 3 є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відтак, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. 19.11.2021 року між [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено Договір Позики № 77943428 (а. с. 8). Відповідач при\~підписанніцього Договору позики підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, а також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір, Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, зобов`язання сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (підпункт 5.2 пункту 5 Договору) (а. с. 8). Крім того, пунктом 1 Договору позики визначено, що Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовах Договору (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до пункту 20 Договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного під одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору факторингу № 14/06/21, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (разом із додатковими угодами), перше товариство передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а друге товариство - приймає їх щодо боржників, зазначених у Реєстрі боржників (а. с. 9 - 13). На підставі Акта прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 14/06/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги додано реєстр боржників від 14.06.2021 року та витягом з Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 12388,09 гривень, з яких: 5000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7388,09 гривень - сума заборгованості за відсоткам (а. с. 13, 14). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що загальна сума заборгованості за договором позики станом на 27.10.2023 року має розмір 12388,09 гривень, та складається з 5000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, а 7388,09 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. Також [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» з яким уклав кредитний договір № 60858 від 05.12.2021 року, що підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, який надісланий на мобільний телефон Відповідача згідно з підпунктами 7.4 і 8.1 Кредитного договору, про що свідчать реквізити та підписи сторін (а. с. 21 22, 23). Відповідно до підпункту 1.1 пункту. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку умовах, визначених цим Договором. Згідно з підпунктом 1.4. пункту 1 цього ж договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 Кредитного договору, обчислення строку користуванням кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користувань кредитом нараховується у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства включно). Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до підпункту 1.6. пункту 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - www.aviracredit.com.uа Згідно з підпунктом 8.1 пункту 8 Кредитного договору, цей Договір складений українскьою мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». З підпункту 8.7.1 пункту 8 Кредитного договору вбачається, що підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Згідно з правилом підпункту 8.8 пункту 8 Кредитного договору клієнт підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до договору факторингу № 05012024 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладеного 05.01.2024 року, перше товариство передає (відступає) TOB «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а друге товариство приймає належні ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а. с. 24 25). На підставі Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 05012024 від 05.01.2024 року та витягу з Реєстру боржників до цього ж договору, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 6640,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4340,00 гривень - сума заборгованості за відсотками; 300,00 гривень - сума заборгованості по комісії (а. с. 26, 27). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 05.01.2024 року складає 6640,00 гривень, з яких 2000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4340,00 гривень - сума заборгованості за відсотками; і 300,00 гривень. - сума заборгованості по комісії (а. с. 28). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України. Відповідно до норм частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~статтею 530 цього ж кодексу якщо у\~зобов`язанні встановлений\~строк (термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Зобов`язання,\~строк (термін)\~виконання якого\~визначений вказівкою\~на подію,\~яка неминуче\~має настати,\~підлягає виконанню\~з настанням\~цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 626 цивільного кодифікованого закону України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобов`язань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Відповідно до положень частини 1 статті 526 зазначеного вище кодифікованого акту України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Згідно статті\~625\~Цивільного кодексу\~України боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 1082\~Цивільного кодексу\~України боржник\~зобов`язаний здійснити\~платіж факторові\~за умови,\~що він\~одержав від\~клієнта або\~фактора письмове\~повідомлення про\~відступлення права\~грошової вимоги\~факторові і\~в цьому\~повідомленні визначена\~грошова вимога,\~яка підлягає\~виконанню,\~а також\~названий фактор,\~якому має\~бути здійснений\~платіж. Боржник\~має право\~вимагати від\~фактора надання\~йому в\~розумний строк\~доказів того,\~що відступлення\~права грошової\~вимоги факторові\~справді мало\~місце.\~Якщо фактор\~не виконає\~цього обов`язку,\~боржник має\~право здійснити\~платіж клієнтові\~на виконання\~свого обов`язку\~перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 77943428 у розмірі 12388,09 гривень та за кредитним договором № 60858 у розмірі 6640,00 гривень, а всього в сумі 19028,09 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним\~позовом ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» звернулось до суду у 2024 році. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-ІХ від 09.11.2023 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 3028 гривень. На виконання вимог частини 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» додав документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 3028,00 гривень (а. с. 1, 50). Таким чином,\~з огляду\~на наведені\~норми закону,\~проаналізувавши всі\~наявні і\~досліджені у\~судовому засіданні\~докази у\~їх сукупності,\~суд доходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~вимог ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» та\~можливість задоволення\~його позову\~повністю шляхом\~стягнення з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» загальнусуму заборгованості за договорами в розмірі 19028,09 гривень та понесені й документально підтверджених судові витрат пропорційна до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3028,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved