Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає розірвати між нею і [PERSON] шлюб, зареєстрований 05 грудня 2017 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя із [PERSON] у неї не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння, довіра, у них різні погляди на сімейне життя. Їх сім`я фактично перестала існувати. Вона не бажає у подальшому перебувати у шлюбі із [PERSON] . Після розірвання шлюбу її прізвище прохає залишити « [PERSON] ». Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 27 березня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлено за підсудністю до Конотопського міськрайонного суду Сумської області. Відповідно до ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 липня 2024 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 27). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Питання стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат вона не порушує (а.с. 30). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 33-36), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] наданий не був. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 грудня 2017 року (а.с. 9). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] (а.с. 10-11). Позивач [PERSON] не бажає у подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем [PERSON] та у своїй позовній заяві зазначила, що шлюб на даний час носить лише формальний характер. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин суд приходить висновку, що слід розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами.

Outcome: approved