Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Здолбунівської міської ради Рівненської області просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,0909 га, кадастровий номер 5622680600:01:002:0678, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина за законом, яку прийняла позивач. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без виділення часток належить земельна ділянка з кадастровим номером 5622680600:01:002:0678, площею 0,0909 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може, так як в правовстановлюючому документі на земельну ділянку, частка яка належала [PERSON] не вказана, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину і проведення державної реєстрації, у зв`язку з чим нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тому вона звернулася до суду за захистом свого права на спадкове майно. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 липня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву від 07.08.2024, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача Здолбунівської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву від 08.08.2024, якою просила розглянути справу без її участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0909 га, кадастровий номер 5622680600:01:002:0678, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.04.2013. [PERSON] помер [INFO] в с. Богдашів, Рівненського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.03.2022, після його смерті відкрилася спадщина за законом. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21.02.2023 та копією свідоцтва про шлюб від 22.02.2006. Згідно копії матеріалів спадкової справи № 77/2022 заведеної до майна померлого [PERSON] , спадщину прийняла позивач [PERSON] . Приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Грабар О.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. Відповідно до ч. 1 ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.\~372\~ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370\~ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно з положеннями ст.\~89\~Земельного кодексу\~України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст.\~87\~ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом. Відповідно до положень статей 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1226\~ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно із ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з п."г" ч. 1 ст.\~81\~ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом ст.\~392\~ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у позивача відсутні з причин, зазначених вище, тому її вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за нею при таких обставинах є обгрунтованими. Ці вимоги доведені вищевказаними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved