Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 22.05.2020 року між сторонами зареєстровано шлюб Свалявським РВ ДРАЦС, актовий запис № 20. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя між сторонами не склалося, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси. З вересня 2023 року сторони не проживають разом, наміру зберегти сім`ю у позивачки не має. Тому просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами та зареєстрований 23.05.2020 року Свалявським районним відділом ДРАЦС ,актовий запис № 20. Учасники в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач щодо задоволення позову не заперечив (а.с.12-13). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.05.2020 року, між сторонами зареєстровано шлюб у Свалявському РВ ДРАЦС, актовий запис № 20 від 23.05.2020 року (а.с.5). В шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 111 від 27.05.2021 року, проведений Свалявським відділом ДРАЦС (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.05.2021 року) (а.с.6). Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім`ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати.

Outcome: approved