Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «КБ «ПРИВАТБАНК» (далі АТ «КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного договору № TEAWGA0000000061 від 04.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 36440.00 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.02.2028 року. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.07.2012 року. На виконання вимог норм закону позивачем 25.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Тернопільської районної державної нотаріальної контори. 10.07.2020 року позивачем було отримано відповідь Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов?язання померлого позичальника. Спадкування обов?язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК - Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 01.12.2020 року до спадкоємців, [PERSON] , [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред?явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. В процесі судового розгляду справи судом було встановлено, що правонаступниками померлого позичальника є відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № TEAWGA0000000061 від 04.02.2008 року становить - 20948.85 грн., яка складається з наступного: 20948.85 Долар США - заборгованість за кредитом. Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити. 15 червня 2023 року представником відповідача, адвокатом Ярмусь В.Д. подано відзив, в якому вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення. Позичальнику [PERSON] , який помер - [INFO] належала 1/4 частина квартири двокімнатної квартири загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , будь-якого іншого майна [PERSON] , Позивачем не виявлено. В позовній заяві Позивач - АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі в сумі 20948.85 Доларів США, що за курсом 28.16 складає 589919.62 грн., без врахування положень ст. 1282 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №645/3265/13-ц вказано, що обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, що ПАТ «УкрСиббанк» вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, оскільки обов?язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часто кожного з них. Розглядаючи справу, суд має пересвідчитися в тому, що обраний позивачем спосіб захисту, окрім того, що встановлений законом, є ще й ефективним. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об?єктивно виправданим і обґрунтованим, належним та ефективним. 3 огляду на зазначене, оскільки спадкодавець - боржник зобов?язання перед кредитором до смерті не виконав, то вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за рахунок всього майна [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] - не підлягають до задоволенню. Крім того, відповідачі не погоджуються з сумою заборгованості за розрахунком заборгованості наданим позивачем. Згідно наданого позивачем наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором розмір не сплаченої заборгованості на момент смерті [PERSON] , який помер - [INFO] становила 28 720,40 Доларів США - по тілу кредиту та 59,76 Доларів США. Так після смерті [PERSON] - відповідачі в подальшому сплачували кредит та проценти (які банк незаконно нараховував та погашав), 28.08.2013р. Позивачем було здійснено коригувальну проводку в сумі 4 776,48 Доларів (які були сплачені по процентах) та направив для погашення заборгованості по тілу кредиту. Також, Банк після смерті Позичальника - незаконно збільшував заборгованість по кредиту за рахунок видачі коштів для оплати страховки (життя та майна) [PERSON] платіж - 01.02.2013р. в сумі 107,10 Доларів США та 03.02.2014р. в сумі 100,00 Доларів США. Крім того, позивачем незаконно було збільшено відсоткову ставку з 11.10.2008 з 12 % до 15,12% та проводилось нарахування відсотків за збільшеною процентною ставкою. Дані обставини не дають можливості встановити реальну суму заборгованості по кредитному договору на момент смерті позичальника. Відповідно до розрахунку наданого Позивачем, при пред?явлені позову розмір непогашено і заборгованості за кредитним договором - 20948.85 Доларів США, однак не враховано зменшення суми заборгованості які нараховані для страхування життя та збільшених відсотків. Окрім того, щодо пропуску шести місячного строку із зверненням до спадкоємців вказує наступне. 07.07.2012 позичальник, [PERSON] , помер. Відповідач [PERSON] в липня 2012 року повідомила Позивача про те, що Позичальник помер. Факт інформування про смерть Позичальника підтверджується документами які додані до позовної заяви - розрахунком суми заборгованості де припинено нарахування відсотків з 07.07.2012 (відсоткова ставка зазначено 0%), випискою по процентному рахунку в якій зазначено 15.08.2013 року про повернення зайво нарахованих та сплачених відсотків в сумі 4741,56 Доларів США та направленням коштів на зменшення заборгованості по тілу кредиту. Згідно інформації наданої завідувачем Тернопільської районної районної державної нотаріальної контори за вих. №936/02-14 від 01.07.2020р. що заведена спадкова справа №471/2012 після смерті [PERSON] . Позивач тільки 26.05.2020 направив претензію кредитора до Тернопільської районної державної нотаріальної контори про включення кредиторських вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в спадкову масу вимоги в сумі 20948.85 Доларів США після смерті Позичальника - [PERSON] , з пропуском шести місячного строку із зверненням до спадкоємців, що є підставою для відмови в позові в зв`язку з пропущенням строку. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 07.07.2023 судом зареєстровано відповідь на відзив поданий представником позивача, згідно якого Банк не погоджується із відзивом, та вказує, що на виконання вимог норм закону позивачем 25.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Тернопільської районної державної нотаріальної контори. 10.07.2020 року Позивачем було отримано відповідь Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Крім того, Банк раніше звертався з претензією кредитора від 08.12.2014 р. до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, однак відповіді не надходило до Банку. Тобто, Банк заявив претензійні вимоги до спадкоємців боржника шляхом направлення претензії кредитора до нотаріальної контори не після, а ще до видачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину(відповідачем не надано інформації стосовно отримання свідоцтва на спадщину та позивачу не відомо такої інформації). Стосовно посилання Відповідача на зміну відсоткової ставки, зауважує, що сторони погодили кредиту ставку, а саме згідно п. 1.1 кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредитні кошти зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць, на суму залишку заборгованості за Кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Пунктом 2.3.1 кредитного договору сторони передбачили право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон?юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10 відсотків у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні страхових відрахувань у страховий (резервний) фонд; зміні середньозваженої ставки по кредитам банків Україні у відповідній валюті (по статистиці НБУ). На підставі вказаного пункту кредитного договору Банк прийняв рішення про підвищення процентної ставки. Щодо сплати страхових платежів повідомляє, що у п. 2.1.3 Кредитного договору зазначено: «Відповідно до даного Договору, Позичальник звертається до Банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів, відповідно до Договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного Договору, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів, у випадку не пред?явлення Позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених Договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових платежів здійснюється в національній валюті України». Позичальником не було пред`явлено документів про сплату страхових платежів, внаслідок чого Банк здійснював погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок кредитних коштів. Стверджує, що відповідач не наводить доказів про те, що позичальника вимусили оформити договір страхування, причому посилаючись на пункт кредитного договору яким встановлено добровільність страхування і перерахунок сум за «дорученням» позичальника. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 10.08.2023 представником відповідача [PERSON] подано письмові заперечення, в яких зазначається, що [INFO] позичальник, [PERSON] , помер. З наявних документів які знаходяться в спадковій справі №471/2012 від 07.07.2012р. [PERSON] встановлено наступну інформацію. [PERSON] та [PERSON] подали заяву Тернопільській державній нотаріальній конторі від 22.08.2012р. за вих. №1161 у спадковій справі №471/2012 про те, що вони від спадщини за законом відмовляються після смерті батька гр. [PERSON] , а також повідомляють що крім нас є ще інші спадкоємці - дружина померлого [PERSON] . Отже єдиним спадкоємцем є дружина померлого [PERSON] . Позивач - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з претензією до кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України звернувся Тернопільської державної нотаріальної контори 8.12.2014 р. за вихідним №80204DNHOS446 а нотаріальна контора отримала претензію 18.12.2014р. за вх. №1171\\01 16 та повідомило про вимоги до спадкоємців в сумі 20948.85 Доларів США. Відповідачі повідомляли позивача про те, що позичальник [PERSON] , помер - [INFO] . Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором розмір не сплаченої заборгованості на момент смерті [PERSON] , який помер - [INFO] становила 28 720,40 Доларів США - по тілу кредиту та 59,76 Доларів США. Так після смерті [PERSON] Відповідачі в подальшому сплачували кредит та проценти (які банк незаконно нараховував та погашав), 28.08.2013р. Позивачем було здійснено коригувальну проводку в сумі 4 776,48 Доларів (які були сплачені по процентах) та направив для погашення заборгованості по тілу кредиту. Тобто, Позивачу достеменно було відомо про смерть позичальника, і позивачем 28.08.2013р. було здійснено коригувальну проводку в сумі 4 776,48 Доларів. Останнім днем звернення із заявою до спадкоємців є 28.08.2014р., а Позивач звернувся з претензією до кредиторів тільки 8.12.2014 р. за вихідним №80204DNH0S446, а нотаріальна контора отримала претензію 18.12.2014р. за вх. №1171\\01-16, тобто позивач пропустив шестимісячний строк а також і річний строк із вимогами до Спадкоємців (Спадкоємця), а з позовної заявою до суду звернувся тільки 22.02.2023р., що є підставою для відмови в позові. Крім того, позичальнику [PERSON] , який помер - [INFO] належала 1/4 частина квартири двокімнатної квартири загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , будь-якого іншого майна [PERSON] , позивачем не виявлено. Як раніше зазначалось, [PERSON] та [PERSON] подали заяву Тернопільській державній нотаріальній конторі від 22.08.2012р. за вих. №1161 у спадковій справі №471/2012 про те, що вони від спадщини за законом відмовляються після смерті батька гр. [PERSON] , а також повідомляють, що крім нас є ще інші спадкоємці - дружина померлого [PERSON] . Отже єдиним спадкоємцем та належним відповідачем є дружина померлого [PERSON] . В позовній заяві Позивач - АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі в сумі 20948.85 Доларів США, що за курсом 28.16 складає 589919.62грн., без врахування положень ст. 1282 ЦК України. 3 огляду на зазначене, оскільки спадкодавець - боржник зобов?язання перед кредитором до смерті не виконав, то вимоги Позивача в частині стягнення заборгованості за рахунок всього майна [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] не підлягають до задоволенню. У судове засідання представник АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Ярмусь В.Д. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи вважає, що позовна заява не підлягає до задоволенню з наступних підстав. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 04.02.2008 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (в подальшому перейменовано у АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] , уклали кредитний договір №ТЕАWGA0000000061, відповідно до умов якого Позивач надав Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 04.02.2008 по 04.02.2028 включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 36 440,00 доларів США на наступні цілі 30 000,00 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 6440,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку , передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 12 процентів на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом. За кредитним договором Позивач передав Відповідачу грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Також, для забезпечення повернення кредитних коштів між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] укладено договір іпотеки від 04.02.2008 посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. від 04.02.2008 за номером 1176, відповідно до умов якого Позичальник та майнові поручителі в забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №ТЕАWGA0000000061 від 04.02.2008 передали в іпотеку двохкімнатну квартиру загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З копії спадкової справи, наданої Тернопільською державною нотаріальною конторою на запит суду, вбачається, що [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.07.2012 виданого Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Тернопільською державною нотаріальною конторою 22.08.2012 заведено спадкову справу за №471/2012, номер у Спадковому реєстрі 53277132, після смерті [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.08.2012. 22.08.2012 в шестимісячний строк після смерті [PERSON] , гр. [PERSON] (податковий номер [NUMBER] , зареєстрований в [ADDRESS] ) та [PERSON] (податковий номер [NUMBER] , зареєстрований в [ADDRESS] ) подали спільну заяву за №1161 про те що [PERSON] та [PERSON] відмовляються від спадщини за законом після померлого батька гр. [PERSON] . Також заявники повідомили, що крім них є інші спадкоємці дружини померлого [PERSON] . Заяв про прийняття спадщини та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, матеріали надані Тернопільською районною державної нотаріальної контори не містять. Отже,єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] , яка не подавала заяву про відмови про прийняття спадщини. Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за вих. №80204DNH0S446 від 08.12.2014 року направив до Тернопільської районної державної нотаріальної контори (яка отримана 18.12.2014 за вх.1171/01-16) претензію в порядку ст. 1281 ЦК України, в якій просив включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 20\~948,85 Доларів США. На час розгляду справи нотаріусом не видано свідоцтва про право на спадщину за законом на користь спадкоємця дружини [PERSON] і в матеріалах справи свідоцтво відсутнє. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю Позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Статтями 1281, 1282 ЦК України передбачено наступне: Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Позичальнику [PERSON] , який помер - [INFO] належала 1\\4 частина двохкімнатної квартири загальною площею 51,5 кв.м. житловою площею 29,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер 324782825, сформованої 03.03.2023 будь-якого іншого майна, яке належить [PERSON] не виявлено, а позивачем не надано. Судом встановлено та стверджено належними та допустимими доказами, що Відповідачка [PERSON] є спадкоємицею померлого позичальника [PERSON] (за законом) та не отримала свідоцтва про право на спадщину а також і не звернулась до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про відмову від отримання спадщини. Верховний Суд у Постанові від 13.06.2018 року у справі № 758/8549/15-ц зробив наступний правовий висновок: Відповідно до частини першої та другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Тлумачення статті 1281 ЦК свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. У Постанові від 18.09.2019 по справі № 640/6274/16-ц Верховний Суд вказав наступне: При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановити такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; дійсний розмір вимог кредитора (перевірити розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця. Верховний Суд вказав, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України). Так у постанові ВС у справі № 640/6274/16-ц від 18.09.2019 зроблено висновок «правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК. При вирішенні цієї категорії справ суди мають встановити: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - дійсний розмір вимог кредитора (перевірити розрахунок заборгованості станом на день смерті; - боржника, який є днем відкриття спадщини); - обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності; - спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором в якому вказано розмір не сплаченої заборгованості на момент смерті [PERSON] , який помер - [INFO] та на момент звернення з позовною заявою становить 20948,85 Доларів США - по тілу кредиту. Після смерті [PERSON] - Відповідачі в подальшому сплачували кредит та проценти (які банк нараховував та погашав), 28.08.2013р. Позивачем було здійснено коригувальну проводку в сумі 4 776,48 Доларів США (які були сплачені по процентах) та направив для погашення заборгованості по тілу кредиту рах. 22031057210073. Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 04.02.2008 по 26.01.2021, підставою здійснення коригувальної проводки в сумі 4 776,48 Доларів США 28.08.2013 Позивачем зазначено «коррект. Проводки по кред. договору № ТЕАWGA0000000061 на основании свид о смерт». Після здійснення корегувальної проводки Позивачем не нараховувались проценти за користування кредитними коштами та пеня за невчасне виконання основного зобов`язання. Отже Позивачу з 28.08.2013 стало відомо, про те що Позичальник - [PERSON] помер. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). У Постанові від 17.04.2018 по справі № 522/407/15-ц Велика палата Верховного Суду вказала наступне: «58. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків\~пред`явлення\~вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 59.\~\~\~\~\~\~\~Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права),\~а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.\~Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін». Тобто, позивачу було відомо про смерть позичальника, і позивачем 28.08.2013р. було здійснено коригувальну проводку в сумі 4 776,48 Доларів США. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами п`ятою-сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є належними відповідачами у даній справі так як, [PERSON] та [PERSON] направили у шестимісячний строк після смерті позивальника заяву про відмову від прийняття спадщини, відповідно не є спадкоємцями після смерті [PERSON] та належними відповідачами, а також те, що позивачем пропущено строк звернення до суду до спадкоємця [PERSON] , так як останнім днем звернення із заявою до спадкоємців є 28.08.2014р., а позивач звернувся з претензією до кредиторів та направив до нотаріальної контори тільки 08.12.2014 р. за вихідним №80204DNH0S446, а нотаріальна контора отримала претензію 18.12.2014р. за вх.1171/01-16, тобто позивач пропустив шестимісячний строк, а також і річний строк (з моменту коли знав або повинен був дізнатись про порушене право) із вимогами до Спадкоємців (Спадкоємця), а з позовної заявою до суду звернувся тільки 22.02.2023р., а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, у відповідності до\~статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed