Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачем [PERSON] 17.06.2021 року був укладений кредитний договір №4674538, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 4000 грн. з умовою його повернення та сплати процентів за його користування. 27.08.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Крім того між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем [PERSON] 09.06.2021 року був укладений договір позики №2473282, за яким позичальник надав відповідачу кредит в сумі 2000 грн. з умовою його повернення строком до 08.07.2021 року на 29 днів та з умовою сплати базових процентів за його користування в розмірі 1,99 % за кожен день. 13.10.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови договори та не виконує взяті на себе зобов`язання, то за кредитним договором №4674538 від 17.06.2021 року станом на 08.04.2024 року утворилась заборгованість в сумі 6896,88 грн, з яких 4000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2574,60 грн заборгованість за процентами, 59,50 грн 3% річних, 262,78 грн втрати від інфляції. За кредитним договором №2473282 від 09.06.2021 року утворилась заборгованість в сумі 33\~394,20 грн, з яких 2000 грн заборгованість за тілом кредиту, 31 394,20 грн заборгованість за процентами. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаними договорами в загальній сумі 40\~291,08 грн., судовий збір в сумі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13\~000 грн. В тексті позову позивач заявив про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, з відміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору №4674538 від 17.06.2021 року з додатками; копію договору позики №2473282 від 09.06.2021 року з додатками; копію довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 30.12.2021 року; копію довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 05.03.2024 року; копію повідомлення ТОВ «МАНІФОЮ» від 05.03.2024 року; розрахунки заборгованості; копію договору про відступлення прав вимоги від 27.08.2021 року з додатками; копію реєстру боржників; копію договору про відступлення прав вимоги від 13.10.2021 року з додатками; копію реєстру боржників; копію договору про відступлення прав вимоги від 10.03.2023 року з додатками; копію реєстру боржників; копію договору про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року з додатками; копію реєстру боржників; копію договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги; копію платіжної інструкції від 15.03.2024 року; заявку на надання юридичної допомоги №758 від 01.03.2024 року; витяг з акту про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 09.06.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики №2473282, за яким позичальник надав відповідачу кредит в сумі 2000 грн. з умовою його повернення строком до 08.07.2021 року на 29 днів та з умовою сплати базових процентів за його користування в розмірі 1,99 % за кожен день. 13.10.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Крім того між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачем [PERSON] 17.06.2021 року був укладений кредитний договір №4674538, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 4000 грн. з умовою його повернення строком в 15 днів, загальний строк міг бути автоматично продовжений на нові періоди (п. 1.7), загальна вартість кредиту становить 6574,60 грн (п. 1.13) 27.08.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим даним кредитним договором перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредитам, процентам за користування кредитами, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитними договорами. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача становить: за кредитним договором №4674538 від 17.06.2021 року в сумі 6896,88 грн, з яких 4000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2574,60 грн заборгованість за процентами, 59,50 грн 3% річних, 262,78 грн втрати від інфляції; за договором позики №2473282 від 09.06.2021 року в сумі 33\~394,20 грн, з яких 2000 грн заборгованість за тілом кредиту, 31 394,20 грн заборгованість за процентами. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст.1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі\~ч.2\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Заборгованість за кредитним договором №4674538 від 17.06.2024 року в загальній сумі 6896,88 грн, з яких 4000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2574,60 грн заборгованість за процентами, 59,50 грн 3% річних, 262,78 грн втрати від інфляції розрахована позивачем у відповідності до умов договору, тому вся вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики №2473282 від 09.06.2021 року, суд виходить з наступного. Згідно\~зі ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за укладеним договором, тому його заборгованість має бути стягнута на користь нового кредитора. За такого,\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за тілом\~кредиту по\~вказаному вище\~договору в\~сумі 2000грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за вказаним вище договором, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.1048\~та ч.1 ст.1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1\~ст.1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Крім того відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми, або іншого розміру процентів, який визначений сторонами з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України. При цьому, як вказано вище, за договором №2473282 від 09.06.2021 року строк кредитування був визначений в 29 днів до 08.07.2021 року та підлягали нарахуванню проценти за базовою ставкою в розмірі 1,99% за кожен день, що загалом за вказаний період становить 1154,20 грн. (2000 грн. х 1,99% х 29 днів), які і підлягають стягненню на погашення процентів за даним договором. Таким чином, кредитор відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами саме у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення такого строку у кредитора відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість: - кредитним договором №4674538 від 17.06.2024 року в сумі 6896,88 грн, з яких 4000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2574,60 грн заборгованість за процентами, 59,50 грн 3% річних, 262,78 грн втрати від інфляції; - за договором позики №2473282 від 09.06.2021 року в сумі 3154,20 грн., з яких: 2000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1154,20 грн. проценти. Загалом з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаними вище договорами в сумі 10\~051,08 грн. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 25 %, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 757 грн. (3028 грн. х 25 %). Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копією договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги, копією платіжної інструкції від 15.03.2024 року, заявкою на надання юридичної допомоги №758 від 01.03.2024 року, витягом з акту про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року. Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За такого, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу по даній справі підлягають розподілу між сторонами пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Оскільки, як вказано вище, позовні вимоги задоволенні судом на 25%, то з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по 3250 грн. (13 000 х 25%). На підставі ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial