Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом. Зазначивши, що 05.10.2001 року Геніченським районним відділом державної\~РАЦС Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Херсонській області,\~актовий запис\~№\~121 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають трьох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] ; дочку - [PERSON] ,\~ [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося. Спільне господарство разом не ведуть. Майнового спору між ними не має. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, просить не надавати термін на примирення та розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 121. Прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Судові витрати понесені нею при сплаті судового збору стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 28.06.2024 року позовна заява залишена без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 03.07.2024 року відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, про розгляд справи повідомлений (ч. 11 ст. 128 ЦПК України) через оголошення на сайті Лугинського районного суду Житомирської області, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить наступного висновку. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що між сторонами 05.10.2001 року був укладений шлюб, який зареєстрований Геніченським районним відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 121(а. с. 5). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] ; дочку - [PERSON] ,\~ [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-10). Спільне подружнє життя у строрін не склалося, відсутній намір продовжувати шлюб та зберегти сім`ю. Статтею 56 CК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено,\~що до\~реєстрації шлюбу\~у позивача\~було прізвище\~« [PERSON] »,\~яке вона\~змінила на\~« [PERSON] » у\~зв`язку\~з одруженням\~з відповідачем.\~Право після\~розірвання шлюбу\~надалі іменуватися\~прізвищем « [PERSON] » або\~відновити своє\~дошлюбне прізвище\~позивачеві гарантує\~держава.\~Отже,\~позивач вправі\~вирішувати,\~яким прізвищем\~надалі іменуватися.\~За таких\~обставин вимога\~позивачки про залишення їй прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 1211 грн. 20 коп., який був нею сплачений при зверненні до суду. На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved