Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Рух справи 22.11.2021 до Дарницького районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 18.11.2021, за підписом ректора НТУ «КПІ» - М. Згуровського, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь НТУ «КПІ» суму заборгованості за користування кімнатою та спожиту електроенергію в розмірі 8 007,70 грн, пеню у розмірі 7 660,00 грн, а також 2 270,00 грн судового збору. Ухвалою до Дарницького районного суду міста Києва від 29.11.2021 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. 10.02.2022 вказана справа надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва з супровідним листом Дарницького районного суду міста Києва від 03.02.2022. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю [PERSON]. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла до суду 18.02.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21.02.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Розпорядженням керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 850 від 05.04.2024 у зв`язку з звільненням у відставку головуючого судді [PERSON]., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Доводи позову В обґрунтування позовних вимог вказується, що НТУ «КПІ» є балансоутримувачем гуртожитку № 17, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 1, що підтверджується наказом Міністерства освіти і науки України від 13.02.2020 № 185. Зазначається, що рішенням Київської міської ради від 14.11.2019 № 216/7789 вулицю Виборзьку у Солом`янському районі перейменовано на вулицю Олекси Тихого. Як стверджується у позові, 17.06.2020 між НТУ «КПІ» та [PERSON] було укладено Угоду № 867 на тимчасове розміщення в гуртожитку. При цьому, зауважується, що відповідно до п. 1.1 Угоди, відповідач тимчасово розміщується на ліжко-місцях в студентському гуртожитку № 17, кімната 911, яка розрахована на 3 ліжко-місця, з них вільних - 2 та згідно з п. 7.1 Угоди термін її дії з 17.06.2020 по 17.06.2021. Звертається увага на те, що на час укладення Угоди відповідач був співробітником НТУ «КПІ» згідно довідки відділу кадрів від 14.09.2020 № 160 та з урахуванням пункту 2.1 Угоди, розмір плати за проживання для відповідача було визначено відповідно до підпунктів 1.5.6, 1.5.9 пункту 1.5 Положення про оплату, затвердженого наказом ректора НТУ «КПІ» від 04.08.2017 № 1/265. Також вказується, що відповідно до підпункту 1.5.9 пункту 1.5 Положення про оплату, сім`я співробітника університету сплачує 800,00 грн на місяць за ліжко-місце та згідно підпункту 1.5.6 пункту 1.5 Положення про оплату, сім`я студента, аспіранта, співробітника НТУ «КПІ» за вільне ліжко-місце на місяць сплачує 380 грн. Таким чином, зі слів позивача, відповідно до п. 2.2 Угоди, розмір оплати за користування кімнатою для відповідача становив 1 560,00 грн за місяць. В подальшому, як стверджує позивач, з 01.04.2021 трудові відносини з відповідачем було припинено відповідно до наказу НТУ «КПІ» від 31.03.2021 № 591Л. У зв`язку з цим, зі слів позивача, з урахуванням пунктів 2.1, 2.4 Угоди, з 01.04.2021 відповідачеві нараховувалась оплата за проживання як для сторонньої особи відповідно до підпункту 1.5.11 пункту 1.5 Положення про оплату. Позивач стверджує, що сторонні особи сплачують вартість одного ліжко-місця, в тому числі вільного, в розмірі 1 400,00 грн на місяць та з огляду на те, що відповідач згідно Угоди користувався кімнатою, яка розрахована на 3 ліжко-місця, з 01.04.2021 йому нараховувалась плата в розмірі 4 200,00 грн на місяць, про що виставлялись відповідні рахунки у відповідності до п. 2.4 Угоди. Позивач зазначає, що відповідача було додатково повідомлено про зміну розміру оплати за проживання шляхом ознайомлення особисто під розпис з попередженням № 0700/0058 від 31.05.2021. Акцентується, що в період з 01.04.2021 по 17.06.2021 відповідач оплату за користування кімнатою № [NUMBER] в гуртожитку № 17 за квітень, травень 2021 року здійснив частково, за червень 2021 року - оплату не здійснив взагалі та як наслідок, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 7 660,00 грн, а саме: з 01.04.2021 по 30.04.2021 вартість 4 200,00 грн, сплачено 1 560,00 грн, сума боргу - 2 640,00 грн; з 01.05.2021 по 31.05.2021 вартість 4 200,00 грн, сплачено 1 560,00 грн, сума боргу - 2 640,00 грн; з 01.06.2021 по 17.06.2021 вартість 2 380,00 грн, сплачено 0,00 грн, сума боргу - 2 380,00 грн. Також, позивач вважає, що загальна сума пені, що підлягає застосуванню відповідно до п. 2.6 Угоди, становить 7 660,00 грн. Крім того, наголошується, що відповідач також має заборгованість за спожиту електроенергію (за травень, червень 2021 року) в сумі 347,70 грн. Таким чином, на думку позивача, заборгованість відповідача складає 15 667,70 грн, з яких: 7 660,00 грн заборгованість за користування кімнатою за період з 01.04.2021 по 17.06.2021; 7 660,00 грн пеня, нарахована відповідно до п. 2.6 Угоди; 347,70 грн заборгованість за спожиту електроенергію. Щодо правової позиції відповідача Відзив на позовну заяву не надійшов. В матеріалах справи міститься розписка за підписом відповідача від 15.08.2024, з якої вбачається, що останній ознайомився з матеріалами справи (а.с. 93). Таким чином, станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження. Станом на день винесення рішення строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що НТУ «КПІ» є балансоутримувачем гуртожитку № 8 за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 1 , що підтверджується наказом Міністерства освіти і науки України від 13.02.2020 № 185 (а.с. 6) та Додатком до наказу наказом Міністерства освіти і науки України від 22.05.2017 № 734 (у редакції наказу наказом Міністерства освіти і науки України від 13.02.2020 № 185) /а.с. 7-11/. Вбачається, що рішенням Київської міської ради від 14.11.2019 № 216/7789 вулицю Виборзьку у Солом`янському районі перейменовано на вулицю Олекси Тихого (а.с. 12). В матеріалах справи міститься копія довідки НТУ «КПІ» № 160 від 14.09.2020 видана [PERSON] (а.с. 15) з якої вбачається, що відповідач працює в НТУ «КПІ» провідним фахівцем відділу організаційної роботи Департаменту соціального забезпечення та майнових питань з 13.02.2017 по т.ч. 17.06.2020 між Національним технічним університетом України «Київський політехнічних інститут імені Ігоря Сікорського» (розпорядник), в особі директора студмістечка [PERSON] та [PERSON] (наймач) укладено Угоду № 867 на тимчасове розміщення в гуртожиток КПІ ім. Ігоря Сікорського (а.с. 13-14). Відповідно до п. 1.1 Угоди № 867 наймач тимчасово розміщується на ліжко-місцях у студентському гуртожитку № 17, кімната № 911, яка розрахована на 3 ліжко-місць, з них вільних 2 (а.с. 13). Згідно з п. 2.1 Угоди № 867 розмір оплати за користування кімнатою встановлюється відповідно до Положення про оплату за проживання, комунальні послуги і експлуатаційно-господарські послуги у студентських гуртожитках Національного технічного університету України «Київський політехнічних інститут імені Ігоря Сікорського» для всіх категорій мешканців, затвердженого наказом ректора Університету (а.с. 13). У пункті 2.2 Угоди № 867 сторони погодили, що розмір оплати за користування кімнатою за цією угодою становить 1 560,00 грн в місяць, в т.ч. ПДВ (а.с. 13). Встановлена оплата може переглядатися на вимогу розпорядника в разі зміни цін і тарифів та в інших випадках, передбачених діючим законодавством України (п. 2.3 Угоди № 867; а.с. 13). Відповідно до п. 2.4 Угоди № 867 про зміну розмірів оплати за проживання розпорядник повідомляє наймача шляхом виставлення відповідних рахунків (а.с. 13). Оплата за користування кімнатою здійснюється наймачем не менш, ніж на місяць вперед, до 10 числа поточного місяця. У випадку прострочення оплати в строк передбачений цим пунктом наймач сплачує пеню в розмірі 1% від суми прострочення платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу (п. 2.6 Угоди № 867; а.с. 13). У пункті 6.2 Угоди № 867 сторони, зокрема, погодили, що дія угоди достроково припиняється у випадку припинення трудових відносин наймача з КПІ ім. Ігоря Сікорського (а.с. 14). Термін дії угоди встановлюється з 17.06.2020 по 17.06.2021 (п. 7.1 Угоди № 867; а.с. 14). Позивачем до матеріалів справи долучено Додаток № 1 до наказу № 1/265 від 04.08.2017 - Положення про оплату за проживання, комунальні послуги і експлуатаційно-господарські послуги у студентських гуртожитках Національного технічного університету України «Київський політехнічних інститут імені Ігоря Сікорського» для всіх категорій мешканців (а.с. 17-29), відповідно до п. 1.5.6 якого, сім`я студента, аспіранта, співробітника КПІ ім. Ігоря Сікорського за вільне ліжко-місце на місяць сплачує 380,00 грн (а.с. 27). Згідно з п. 1.5.9 Положення, сім`я співробітника університету сплачує 800,00 грн на місяць за ліжко-місце (а.с. 27). Відповідно до п. 1.5.11 Положення, сторонні особи сплачують вартість одного ліжко-місця в розмірі 1 400,00 грн на місяць (а.с. 27). З матеріалів справи вбачається, що наказом НТУ «КПІ» № 591/1 від 31.03.2021 звільнено провідного фахівця відділу організаційної роботи [PERSON] з посади згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 01.04.2021 (а.с. 30). Матеріали справи містять розрахунок заборгованості [PERSON] від 09.09.2021 за підписом головного бухгалтера та заступника головного бухгалтера Університету, за змістом якого заборгованість відповідача складає 8 007,00 грн, з яких: за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 - 2 640,00 грн; з 01.05.2021 по 31.05.2021 - 2 640,00 грн; з 01.06.2021 по 17.06.2021 - 2 380,00 грн; борг за спожиту електроенергію - 347,70 грн (а.с. 32). Також з матеріалів справи вбачаться, що відповідача було повідомлено про зміну розміру оплати за проживання шляхом ознайомлення з попередженням № 0700/0058 від 31.05.2021, з яким відповідач ознайомився 01.06.2021 (а.с. 33). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Згідно з ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 127 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. У ст. 130 ЖК України, зазначено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 11 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 498, наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Пункт 15 Примірного положення про користування гуртожитками визначає, що особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ч.1 ст.759 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно з ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою, другою статті 83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Як встановлено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Позивачем доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за користування кімнатою (7 660,00 грн) та спожиту електроенергію (347,70 грн) і її розміру. Водночас, суд зазначає, що відповідач доводів позивача про таку заборгованість не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості до суду не подав. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що відповідач повністю здійснив оплату за проживання у гуртожитку згідно умов Угоди. Заборгованість у відповідача виникла в період з 01.04.2021 по 17.06.2021. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає оплата за проживання у гуртожитку в сумі 8 007,70 грн. Отже, судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо оплати освітніх послуг отриманих ним від Університету для здобуття вищої освіти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання( неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Частиною 1 статті 546 передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. З урахуванням приписів ст. 549 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Як зазначалось, відповідно до п. 2.6 Угоди № 867 від 17.06.2020, оплата за користування кімнатою здійснюється наймачем не менш, ніж на місяць вперед, до 10 числа поточного місяця. У випадку прострочення оплати в зазначений строк, наймач сплачує пеню у розмірі 1 (одного) відсотка від суми прострочення платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу. Виходячи із зазначеного, позивач вважає, що за квітень 2021 року відповідач мав внести оплату 01.04.2021 (в день звільнення). Отже, на думку позивача: за квітень 2021 року застосовуванню підлягає пеня у розмірі 100% загальної суми боргу за цей місяць, що складає 2 640,00 грн; за травень 2021 року відповідач мав внести оплату до 10.04.2021, за травень 2021 року застосовуванню підлягає пеня у розмірі 100% загальної суми боргу за цей місяць, що складає 2 640,00 грн; за червень 2021 року відповідач мав внести оплату до 10.05.2021, за червень 2021 року застосовуванню підлягає пеня у розмірі 100% загальної суми боргу за цей місяць, що складає 2 380,00 грн, а загальна сума пені, що підлягає застосуванню відповідно до п. 2.6 Угоди, становить 7 660,00 грн. Проте, суд звертає увагу на те, що у п. 6.2 Угоди № 867 від 17.06.2020 сторони, зокрема, погодили, що дія угоди достроково припиняється у випадку припинення трудових відносин наймача з КПІ ім. Ігоря Сікорського, а отже у зв`язку з звільненням відповідача за власним бажанням з 01.04.2021, з цієї ж дати Угода № 867 від 17.06.2020 припинила дію не лише в частині розміру оплати за користування кімнатою в гуртожитку, а й в частині встановленої такою угодою пені у випадку прострочення оплати за періоди, поза дією такої угоди. Таким чином, пеня, передбачена п. 6.2 Угоди № 867 від 17.06.2020 не може бути застосовано до прострочення оплати за користування кімнатою, яка виникла в період з 01.04.2021 по 17.06.2021. При цьому, вимог в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялось. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі сплатив 2 270,00 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 53738 від 03.11.2021 (а.с. 5). З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 157,70 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви (51% від 2 270,00 грн). Враховуючи наведене,

Outcome: partial