Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29 жовтня 2015 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № CCNG-630314002, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 75 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 29 жовтня 2017 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 26 %. 17.05.2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 29.10.2015 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 29.10.2015 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт-Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за кредитним договором № CCNG-630314002 від 29.10.2015 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у останнього станом на 10 травня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 21 656, 34 грн, що складається з 19 869,39 грн - заборгованості за кредитом; 460,53 грн - нараховані 3% річних; 1 326,42 грн - інфляційні втрати. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № CCNG-630314002 від 29.10.2015 року в розмірі 21 656,34 грн, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Ухвалою судді від 07 серпня 2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 81-82). Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, вказавши в позовній заяві про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання також не з`явився, який згідно поштового повідомлення за вказаною адресою не проживає. У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності [PERSON] та відзиву на позов від нього не надано, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 29 жовтня 2015 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № CCNG-630314002, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 75 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 29 жовтня 2017 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 26 % (а.с. 6), про що була підписана [PERSON] оферта на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.10.2015 року (а.с. 5 - на звороті). 17.05.2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 29.10.2015 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 26-31). 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 29.10.2015 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 32-39). У свою чергу, ТОВ «Вердикт-Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за кредитним договором № CCNG-630314002 від 29.10.2015 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 40-45). У зв`язку із не виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № CCNG-630314002 від 29.10.2015 року, станом на 10 травня 2024 року за ним утворилась заборгованість на загальну суму 21 656,34 грн, що складається з: 19 869,39 грн - заборгованості за кредитом; 460,53 грн - нараховані 3% річних; 1 326,42 грн - інфляційні втрати (а.с. 23-25). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Норми ст. 625 ЦК України вказують, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] порушив зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Також представником позивача ставиться питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, позивач додав копію договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року (а.с. 56 - на звороті, ас. 57), прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затвердженої рішенням загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 року (а.с. 58), платіжну інструкцію № 0433390000 від 10.05.2024 року (а.с. 59), заявку на надання юридичної допомоги № 310 від 26.04.2024 року (а.с. 60), витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року (а.с. 61). Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем факт надання Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» професійної правничої допомоги позивачу, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн (а.с. 1).

Outcome: approved