Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії з урахуванням 3% річних, інфляційного збільшення та пені у розмірі 86 977 грн. 62 коп. та судові витрати по справі у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. В обґрунтування\~вимог позивач\~зазначає,\~що 15.10.2009 між\~Комунальним підприємством\~«Дніпропетровські міські\~теплові мережі»\~ та\~ [PERSON] \~було укладено\~Договір №\~070487\~про постачання\~теплової енергії.\~На підставі\~рішення Дніпропетровської\~міської ради\~№28/12\~від 27.07.2016\~року надано\~дозвіл на\~передачу з\~балансу КП\~«Дніпропетровські міські\~теплові мережі»\~ДМР на\~баланс КП\~«Теплоенерго» ДМР\~об`єктів\~і мереж\~теплопостачання.\~На підставі\~зазначеного,\~між позивачем\~та відповідачем\~27.09.2017\~року було\~укладено додаткову\~угоду до\~договору про\~постачання теплової\~енергії №070487.\~Зазначений Договір\~набув чинності\~з моменту\~підписання і\~є \~невід`ємною частиною\~договору про\~постачання теплової\~енергії (п.\~2.5\~Договору), але вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення дії договору не буде письмової заяви одній із сторін. Так, оскільки жодних заяв про припинення Договору не надходило, Договір продовжує свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).\~Власником нежитлового\~приміщення,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~приміщення ІІІ,\~та відповідальним\~за Договором\~є саме\~відповідач згідно\~Договору купівлі-продажу\~від 18.10.2003\~року. На\~виконання умов\~Договору,\~Постачальник взяв\~на себе\~зобов`язання\~постачати Споживачеві\~теплову енергію,\~а Споживач\~зобов`язався\~оплачувати одержану\~теплову енергію\~за встановленими\~тарифами (цінами)\~в терміни\~та на\~умовах,\~передбачені Договором. 21.12.2022, 12.01.2023, 13.02.2023, 13.03.2023 та 11.04.2023 відповідачу також було направлено Акт звіряння взаємних розрахунків та, враховуючи можливість досудового врегулювання спору, Досудову вимогу, що підтверджується копіями описів вкладення до цінних листів та копіями фіскальних чеків та накладних № 215600426655 від 21.12.2022, №215600426655 від 12.01.2023, №215600426655 від 13.02.2023, №215600426655 від 13.03.2023, №215600426655 від 11.04.2023 та №215600426655 від 18.09.2023. Датою початку порушення зобов`язання є: листопад 2022 по березень 2023, таким чином, строк виконання вищевказаних помісячних зобов`язань, що випливають на підставі спірного Договору, є таким, що настав. В позовній заяві позивач посилається на ст.550 ЦК України та зазначає, що відповідно до п.8.2.3 Договору в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня у розмірі 1% але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. На підставі наведеного, станом на день пред`явлення даного позову, ціна якого включає суму основного боргу та нараховані на таку заборгованість передбачені ч.2 ст.625 ЦК України та Договором штрафні та фінансові санкції становить: 86 977 грн. 62 коп., в тому числі: основний борг: 64 178 грн. 50 коп.; 3% річних: 1 962 грн. 56 коп.; інфляційні збитки: 5 165 грн. 70 коп.; пеня: 15 670 грн. 86 коп. Таким чином, відповідач є належним чином обізнаний про існування в нього заборгованості за послуги з теплопостачання перед КП «Теплоенерго», проте продовжує ігнорувати свої обов`язки із оплати спожитої ним послуги, чим порушує права підприємства на отримання оплати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законом строк, у зв`язку із чим, позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2024 року дану справу було прийнято до свого провадження від Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 11.04.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15.10.2009 року між Міським комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» та [PERSON] було укладено Договір № 070487 про постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] (офіс), котре на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 18.10.2003 року належить відповідачеві (а.с.64-68). Отже, відповідач є абонентом позивача. Рішенням Дніпровської міської ради №28/12 від 27 липня 2016 року надано дозвіл на передачу з балансу КП\~ДМТМ\~на баланс КП\~Теплоенерго\~об`єктів і мереж теплопостачання. 27.09.2017 року між позивачем \~КП\~«Теплоенерго»\~Дніпровської міської ради та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору про постачання теплової енергії №070487, відповідно до якої угода набуває чинності відповідно до ст. 631 ЦК України з 28.09.2017 року і є невід`ємною частиною договору про постачання теплової енергії (а.с. 69-70). Відповідно до п.11.4, Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Оскільки жодних заяв про припинення Договору не надходило, Договір продовжує свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами. Суду не надано доказів того, що відповідач звертався до позивача щодо припинення дії Договору на постачання теплової енергії, отже вказаний договір є чинним. Таким чином, між позивачем і [PERSON] склалися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідач користувався даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлявся від них. На виконання умов договору, енергопостачальна організація взяла на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію і потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язався оплачувати одержувану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором. Датою початку порушення зобов`язання є період з листопада 2022 по березень 2023. Таким чином, строк виконання вищевказаних помісячних зобов`язань, що випливають на підставі спірного Договору, є таким, що настав. Згідно розрахунку сума заборгованості відповідача перед позивачем за теплопостачання з листопада 2022 по березень 2023 становить у розмірі 64 178 грн. 50 коп. (а.с. 115). 21.12.2022, 12.01.2023, 13.02.2023, 13.03.2023 та 11.04.2023 року відповідачу було направлено розрахунок та акти прийому-передачі послуг № 070487 від 30.11.2022, № 070487 від 31.12.2022, № 070487 від 03.01.2023, № 070487 від 28.02.2023, № 070487 від 31.03.2023, що на підтвердження чого позивачем надано реєстри, супровідні листи разом з фіскальними чеками «Укрпошта» № 215600426655 від 21.12.2022, № 215600426655 від 12.01.2023, № 215600426655 від 13.02.2023, № 215600426655 від 13.03.2023, № 215600426655 від 11.04.2023 (а.с. 86, 91, 95, 99, 103). Судом встановлено, що відповідач, перебуваючи з позивачем у договірних відносинах з 15.10.2009 року, свої зобов`язання з оплати фактично наданих послуг позивача у відповідності з вимогами статей 525, 526 ЦК України належним чином не здійснював, оплати не проводив, в результаті чого за період з листопада 2022 по березень 2023 включно в сумі 64 178 грн. 50 коп. виникла заборгованість, яка в добровільному порядку відповідачем не сплачена, а досудова вимога разом із Актом звіряння взаємних розрахунків від 14.09.2023, залишена відповідачем без задоволення (а.с. 104-107). Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на отримання плати за послуги з теплопостачання. Відповідно до\~статті 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно\~статті 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 598 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України,\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини першої\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до пункту 5 частини другої\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частиною першою\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У пункті 10\~постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»,\~визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2951цс15. На підставі\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»,\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 525 ЦК України,\~одностороння відмова від зобов`язання недопустима. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги за кожен розрахунковий період окремо, якщо вони фактично отримували такі послуги. Виходячи з аналізу наведених норм закону, а також встановивши, що відповідач зобов`язання за договором про надання послуг з теплопостачання у належному йому нежитловому приміщенні виконував неналежним чином, врахувавши те, що [PERSON] не надано доказів на підтвердження його звернення до відповідача із заявами про ненадання послуг або надання їх неналежної якості, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, взявши до уваги, що встановлені тарифи на опалення у нежитлових приміщеннях відповідач в установленому законом порядку не оскаржував, доказів на підтвердження того, що він відмовився у встановленому законом порядку від надання позивачем послуг з теплопостачання, відповідач також не надав. Визначаючи розмір заборгованості суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, приходить до висновку про його обґрунтованість та достовірність, а відтак, права позивача підлягають захисту шляхом стягнення на його користь з відповідача суми основного боргу за період з листопада 2022 по березень 2023 у розмірі 64 178 грн. 50 коп. Що стосується вимог про стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу, 3% річних та пені, то суд виходить з наступного. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У частині 1, 3\~статті 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 5 березня 2022\~року\~«Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»\~встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023\~року, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, внесено зміни та пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206. Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану викладено в такій редакції:\~установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285). Таким чином, до періоду нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та пені з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року, підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206.\~Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, в редакції чинній до 29 грудня 2023 року, а саме до внесення вищенаведених змін. Натомість, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних збитків, 3 % річних та пені за період з листопада 2022 року по березень 2023 року. З огляду на викладене, виходячи з вищенаведених норм законодавства, слід дійти висновку, що в даному випадку відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь позивача інфляційних витрат, 3 % річних, нарахованих у період з листопада 2022 року по березень 2023 року, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial