Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 21.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір № 5414227 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн., строком користування 30 днів, з процентною ставкою 1,90 % в день. В період з 25.02.2022 року по 01.05.2022 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» призупинило нарахування відсотків у зв`язку з введенням воєнного стану. 30.03.2022 року відповідачем було здійснено оплату в розмірі 1900 грн., в якості оплати нарахованих процентів, 15.06.2022 року було здійснено оплату в розмірі 50 грн. в якості оплати нарахованих процентів, 07.09.2022 року у розмірі - 150 грн. Зазначених оплат не вистачило для погашення заборгованості. У період з 01.05.2022 року по 27.08.2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. 19.06.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача повідомлено на електронну пошту. Посилаючись на те,що відповідач не виконав свого обов`язку за кредитним договором позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 5414227 в розмірі 92121, 18 грн., а також судові витрати та витрати на правову допомогу. 30.11.2023 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» надійшла заява про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, згідно якої користуючись своїм правом, позивач виявив бажання зменшити розмір позовних вимог та просив суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 81325 гривень 00 копійок, з яких: сума кредиту 25000 гривень 00 копійок, сума процентів за користування кредитом - 56325 гривень 00 копійок. У судовому засіданні представник ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» адвокат Крюкова М.В. підтримала зменшені позовні вимоги та просила їх задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дарморос К.О. позовні вимоги не визнала та посилалась на обґрунтування викладені у відзиві на позовну заву, згідно яких 21.01.2022 року між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено кредитний договір, відповідно до якого ним було отримано кошти у розмірі 25 000 гривень на строк 30 днів, дата повернення кредиту 20.02.2022 року. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 92 121,18 гривень, інфляційні втрати - 8376,48 та три відсотки річних 2419,70 грн., разом 102 917,36 грн. Втім, із сумою заборгованості у розмірі 102 917,36 гривень він не погоджується, вважає її необгрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо наданої позивачем роздруківки Кредитного договору, то на підтвердження укладення кредитного договору позивачем було надано роздруківку тексту кредитного договору. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитного договору створювалися у порядку, визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Таким чином, надані паперові копії кредитного договору не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення договору між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Щодо порахованих процентів за користування кредитними коштами, інфляційних втрат та 3% річних, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на дату звернення до суду у розмірі 81325 гривень, яка складається: із суми процентів за користування кредитом - 56325 гривень. Втім, вказана сума нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 20.02.2022 року. Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Як вбачається із матеріалів справи, сума у розмірі 56325 гривень за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Окрім того, з 24.02.2022 року штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України не нараховуються в зв`язку з введеним воєнним станом в Україні. Щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором, то належними доказами, які підтверджують передачу йому грошових коштів, наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та розмір заборгованості є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», бо підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи. Проте матеріали справи не містять доказів реальності існування прав вимоги за кредитними договорами в первісних кредиторів, а тому твердження позивача про наявність у нього права вимоги не відповідають дійсності. Не можуть бути взяті до уваги судом повідомлення про відступлення прав вимоги, оскільки відсутні докази їх надсилання йому. Разом з тим, реєстр права вимоги, не є документами, які підтверджують факти передачі кредитних коштів і не можуть бути доказами в справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед позивачем. Як вбачається із матеріалів справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.0.4.2021 року в справі № 752/9423/15-ц, від 16.09.2020 року в справі № 200/5647/18. Щодо стягнення витрат па правову допомогу у розмірі 10 000 гривень. У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (ст. 134 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору, оскільки з огляду на ст. 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається із сайту Судова влада України представник позивача адвокат Крюкова М.В., неодноразово представляв ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у судових процесах у подібних правовідносинах, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором, предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, тому для підготовки правової позиції у справі та написання позовної заяви представником не витрачено багато часу. Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: «чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини». Таким чином, з огляду на вище викладене, з урахуванням практики ЄСПЛ, вважає сума коштів у розмірі 10000 гривень за надання правової допомоги, є завищеною, неспівмірною із складністю справи та підлягає зменшенню. Отже, зважаючи на вищевикладене, просила повністю відмовити у задоволені позовних вимог за позовом ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір № 5414227 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним цифровим підписом. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 25000,00 грн, строком на 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує процентну ставку в розмірі 1,90 % на день. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В період з 25.02.2022 року по 01.05.2022 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» призупинило нарахування відсотків у зв`язку з введенням воєнного стану. 30.03.2022 року відповідачем було здійснено оплату в розмірі 1900 грн., в якості оплати нарахованих процентів, 15.06.2022 року було здійснено оплату в розмірі 50 грн. в якості оплати нарахованих процентів, 07.09.2022 року у розмірі - 150 грн. Зазначених оплат не вистачило для погашення заборгованості. У період з 01.05.2022 року по 27.08.2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Ухвалою суду від 12.02.2024 року було витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 21.01.2022 року на дану платіжну картку банком емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у сумі 25 000 гривень від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230). Та у відповідь отримали від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» лист № 20.1.0.0.0/7-240214/17569 від 20.02.2024 року з повідомленням, що на ім`я [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] на яку 21.01.2022 року здійснено переказ коштів на суму 25000 грн. [PERSON] належним чином не виконував грошове зобов`язання за кредитним договором, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 81325 гривень 00 копійок, з яких: сума кредиту 25000 гривень 00 копійок, сума процентів за користування кредитом - 56325 гривень 00 копійок 19.06. 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 19.06/23-Ф від 19.06. 2023 року, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 81325,00 грн., з яких: 25000,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 56325,00 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На підставі ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Посилання відповідача та його представника на те, що судом не можуть бути взяті до уваги повідомлення про відступлення прав вимоги, оскільки відсутні докази їх надсилання йому є помилковими, оскільки повідомленняпро відступлення прав вимоги [PERSON] надсилалось на його електронну пошту [INFO] . Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Щодо судових витрат та витрат на правничу допомогу. Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснювала адвокат Крюкова М.В. на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АН №1075167. Даний ордер про надання правничої (правової) допомоги складений на підставі договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 року, укладеного між адвокатом Крюковою М.В. та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Відповідно до п. 1 розділу 1 договору №07/07-2022 від 07.07. 2022 року, який укладено між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в особі директора [PERSON] та адвокатом Крюковою М.В., предметом даного договору є надання клієнту правової допомоги, інформації, юридичної допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Встановлення обставин справи, збір та аналіз доказів та документів, формування правової позиції, складення та подання позовних заяв, клопотань, заяв, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, а також при виконанні рішень. Представництво інтересів клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Розділом 3 даного договору передбачено порядок розрахунків, відповідно до якого оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених в рахунку-фактурі. Розмір оплати не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату. Факт наданих послуг підтверджується звітом про надання правової допомоги. Строк дії договору встановлено розділом 4, відповідно до якого договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 12 наступних календарних місяців. Після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах. Згідно звіту про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 року адвокат надала, а клієнт прийняв правову допомогу, яка полягала у зборі та аналізі доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта, затраченою кількістю годин 10, загальною вартістю 10000 грн. Відповідно до рахунку на оплату по замовленню №23/08 від 23.08. 2023 року за збір та аналіз доказів і документів, затрачено 3 год. клієнт має сплати 3000 грн., за складення позовної заяви затрачено 6 год. клієнт має сплати 6000 грн., подання до суду позовної заяви затрачено 1 год. клієнт має сплати 1000 грн., всього вартість становить 10000 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 465 зазначені послуги замовником були оплачені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23.01.2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, враховує наявність значної кількості справ за участю ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за подібних правовідносин, які розглядаються/розглядались, як судами першої інстанції та і апеляційним судом. Отже, правова позиція позивача є сформованою, а доказів додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. Аналогічний правовий висновок щодо застосування критерію обґрунтованості та пропорційності викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі № 902/1051/19. Дослідивши перелік і вартість послуг, наданих адвокатом позивачу, з огляду на наведене вище, суд не може визнати співмірним зі складністю наданих послуг та з витраченим адвокатом часом заявлений позивачем розмір його витрат на правничу допомогу, зокрема, щодо складення позовної заяви. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, майновий стан відповідача, його прохання зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки ті, є завищеними танеспівмірними із складністю справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 10000 грн. до 5000 грн. З огляду на викладене, в зв`язку із задоволенням позову, виходячи з приписів ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] 2147,20 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved