Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є її батьком. Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.02.2016р. з відповідача на її утримання стягувалися аліменти на користь [PERSON] до досягнення повноліття. [INFO]. вона досягла повноліття та виплата аліментів припинилася. Позивач навчається у Волинському національному університеті імені Лесі Українки на географічному факультеті денної форми навчання за державним замовленням першого (бакалаврського) рівня, термін навчання з 01.09.2023р. по 30.06.2027р. Власного заробітку вона не має, оскільки навчається, наразі вона перебуває на утриманні матері. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому позивач змушена звернутися з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період навчання у розмірі 8000,00 грн. щомісяця, до закінчення навчання, або до набуття нею 23 років. Вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу, оскільки є директором ТОВ «Теслугівський замок», має у власності 6 земельних ділянок. Інших дітей немає, непрацездатної дружини та батьків, які потребують матеріальної допомогу немає. Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву та 17.06.2024р. до суду подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Лопухович А.О. просила позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання на період навчання, задовольнити частково та призначити аліменти в твердій грошовій формі в максимальному розмірі 1200,00 грн. на місяць до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років. В обґрунтування відзиву послалася на те, що відповідач не має змоги надавати таку допомогу, яку просить позивач. Відповідач є одруженим, на утриманні має дружину та очікує народження другої дитини, яка також потребуватиме матеріального утримання. Він не є директором ТОВ «Теслугівський замок», як зазначає позивач, а є лише співзасновником даного товариства із часткою 5%. Товариство не працює, жодних доходів немає Протягом 2021-2023 років ні заробітної плати, ні дивідендів відповідач не отримував, про що свідчить довідка №01/24 від 03.06.2024р. На даний час відповідач працює у ФГ «Теслугівське» та отримує лише мінімальну заробітну плату, про що свідчить довідка №16 від 03.06.2024р. [PERSON] дійсно має у власності декілька земельних ділянок, але доходів від них, чи будь-якої орендної плати не отримує. Земельну частку (пай) та сіножаття самостійно обробляє, про що надана довідка №190 від 04.06.2024р. Крім того, відповідач з 2020р. хворіє після перенесеного міокардиту, має гіпертонічну хворобу 2 ступеня та хвороби серця, через що потребує постійного придбання та вживання дорого вартісних медичних препаратів, періодичного стаціонарного лікування в медичних закладах. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 29.12.2015 р. було розірвано (а.с. 6). Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 24.02.2016р. з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , починаючи з 16.01.2016р. і до досягнення нею повноліття (а.с. 8). [INFO]. [PERSON] виповнилося 18 років. [PERSON] є студенткою географічного факультету денної форми навчання за державним замовленням першого (бакалаврського) рівня Волинського національного університету імені Лесі Українки, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027 (а.с. 5). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки на період її навчання не надає. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Нормами ч. 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, так як [PERSON] приходиться донькою відповідачу, навчається у навчальному закладі, власного заробітку не має, оскільки навчається на денній формі навчання. Відповідно до Сімейного кодексу України батьки у рівному ступені беруть участь в утриманні як неповнолітньої дитини, так і повнолітньої дитини, яка навчається або продовжує навчання. Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним чоловіком, але заперечує проти позовних вимог частково, посилаючись на розмір свого заробітку, наявністю на утриманні вагітної дружини, та як наслідок майбутньої дитини, а також стан свого здоров`я, який потребує постійного вживання ліків і обов`язкового періодичного лікування у медичних закладах та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у межах розміру 1000 - 1200,00 грн. на місяць. Ураховуючи викладене, суд вважає, що є правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1800,00 грн. щомісяця та до досягнення нею двадцяти трьох років за умови продовження навчання, оскільки середній заробіток відповідача без врахування відрахування податків складає 7 333,33 грн. (після відрахування податків 6013,33 грн.), про що відповідачем надані відповідні докази, а законодавцем визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я відповідача, в підтвердження чого надані виписки з медичних установа щодо перебування його на лікуванні через захворювання серцево-судинної системи, а також допускає наявність у нього доходу від самостійної обробки земельного паю. Перебування на утриманні відповідача вагітної дружини, не підтверджені належними доказами. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: partial