Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись на те, що 18.02.2023р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №29037-02/2023 за умовами якого відповідач отримала фінансовий кредит у розмірі 11\~100 грн. на 25 днів, до 14.03.2023р. 26.09.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 26092023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» відступило ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 Договору, перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2. Відповідно до Реєстру боржників від 26.09.2023 року до Договору факторингу від 26.09.2023 року, ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 43 290 грн., з яких: 11 100 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 32 190 грн. заборгованість за відсотками. Також 23.03.2023р. між ТОВ «ФК «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10570-03/2023 за умовами якого відповідач отримала фінансовий кредит у розмірі 5000 грн. на 25 днів, до 16.04.2023р. 12.06.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу №12062023 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» набуло право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 Договору, перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2. 27.12.2023р. між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27122023-1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» відступило ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 Договору, перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2. Відповідно до Реєстру боржників від 27.12.2023 року до Договору факторингу від 27.12.2023 року, ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №10570-03/2023 в сумі 12 164 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 7164 грн. заборгованість за відсотками. Згідно з умовами вказаних кредитних договорів позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Тому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №29037-02/2023 в розмірі 43\~290 грн., а за кредитним договором №10570-03/2023 в розмірі 12\~164 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою від 08.04.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.04.2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві представник відповідача проти задоволення позову заперечував повністю, вказував, що позивачем не додано доказів на підтвердження укладених вказаних у позовній заяві кредитних договорів, зокрема не додано доказів отримання відповідачем електронних чи смс-повідомлень про укладення договорів, отримання відповідачем чи надсилання останньою електронних ідентифікаторів чи вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Також позивачем не додано документів, які можна віднести до документів первинної звітності, та які можуть бути належними доказами щодо заборгованості та її розміру. В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а позивач не заявляє клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів. Також представник відповідача заперечував розрахунок заборгованості, вказуючи, що термін кредитування за кредитним договором №29037-02/2023 від 18.02.2023 складав 25 днів, а тому строк кредитування, з урахуванням додаткових угод про продовження відстрочення виконання зобов`язання складав до 22.04.2023р.. Аналогічні терміни кредитування визначені і в договорі №10570-03/2023 від 23.03.2023 р., відповідно до якого, строк кредитування з урахуванням додаткових угод про відстрочення виконання зобов`язання становив до 25.04.2023р. Таким чином починаючи із вказаних дат позивач не мав права нараховувати проценти на заборгованість відповідача чого зроблено не було. 18.04.2024 представником позивача подано відповідь на відзив. Згідно вказаної відповіді усі умови кредитних договорів знаходяться у вільному доступі. Отримати кредитні кошти можливо лише після проходження відповідного алгоритму дій в ході якого особа, яка бажає отримати відповідні кошти надає відповідну інформацію про себе та проходить відповідну процедуру ідентифікації, після чого отримує одноразовий ідентифікатор, який надсилається на номер мобільного телефону, що вказується самою ж особою. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Таким чином проходження відповідного алгоритму дій, отримання вказаного ідентифікатора та його введення свідчить про наявність волевиявлення позичальника на укладення відповідного правочину. Також вказував, що ідентифікація позичальника здійснюється через банк-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховані кредитні кошти має банк-емітент та відповідач, а тому остання могла б сама надати відповідну виписку з банку у підтвердження того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок. Щодо нарахування процентів вказував, що стороною відповідача не враховані умови п. 4.3 обох договорів, відповідно до яких проценти нараховуються за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 днів з першого дня прострочення виконання умов договору. 28.05.2024 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів, а саме розрахунку заборгованості за кредитним договором №29037-02/2023 від 18.02.2023, інформаційної довідки №2919_2404255154349 від 25.04.2024р., розрахунку заборгованості за кредитним договором №10570-03/2023 від 23.03.2023р. та інформаційної довідки №3466_240430100711 від 30.04.2024р. 03.06.2024 року представником відповідача подано заперечення на клопотання про долучення доказів. У вказаному запереченні представник відповідача наполягає, що докази повинні були бути подані разом із позовною заявою, а тому подані з пропущеним строком. Крім того вказані докази не підтверджують ні власника картки на яку було перераховано кошти ні належність розрахунку суми заборгованості. 06.06.2024 року представником позивача подані додаткові пояснення щодо долучення доказів у яких зазначено, що позивач має право подати додаткові докази виходячи із позиції відповідача, яка на момент пред`явлення позову позивачу невідома. Крім вказаного для того, щоб отримати вказані докази позивачу знадобився час, а саме необхідно було звернутись до первісних кредиторів для отримання додаткових доказів. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач та її представник до судового засідання не з`явилися, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, по якому позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити повністю, стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу, а також подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 26.09.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» та ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 26092023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» відступило ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 Договору, перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 26.09.2023 року до Договору факторингу від 26.09.2023 року, ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 43 290 грн., з яких: 11 100 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 32 190 грн. заборгованість за відсотками. Згідно з умовами Кредитного договору №29037-02/2023 від 18.02.2023 позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п.п.1.2-1.3.2. Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у сумі 11 100 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 14.03.2023. Дата надання кредиту 18.02.2023. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730,0% річних від суми кредиту в розрахунку 2,00 % на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Згідно з п.2.3 Кредитного договору, у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений у п.1.2 цього договору нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. При надходженні до товариства коштів для виконання зобов`язань клієнта товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: -у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, - у другу чергу сума кредиту та проценти за користування кредитом, - у третю чергу неустойка та інші платежі відповідно до договору (п.2.5 Кредитного договору). Пунктом 4.3 договору сторони передбачили, що якщо клієнт не повернув кредит в трок, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п. 2.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Також із поданих матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] 13.03.2023р., 23.03.2023р., 02.04.2023р., 13.04.2023р. укладались додаткові угоди до договору №29037-02/2023 від 18.02.2023 відповідно до яких сторони погоджували відстрочити виконання зобов`язання на 10 днів, останній до 22.04.2023 р.. При цьому умовою даних договорів є те, що будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються. Також з матеріалів справи судом встановлено, що між первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем 23.03.2023 було укладено договір про надання споживчого кредиту №10570-03/2023, згідно з яким кредитодавець надав позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 5000 грн. Відповідно до п. 1.2 Договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 16.04.2023. Дата надання кредиту 23.03.2023р. Відповідно до п.п.1.3 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 726.35% річних від суми кредиту в розрахунку 1.99% на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Згідно з п.2.3 Кредитного договору, у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений у п.1.2 цього договору нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (1.99% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. При надходженні до товариства коштів для виконання зобов`язань клієнта товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: -у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, - у другу чергу сума кредиту та проценти за користування кредитом, - у третю чергу неустойка та інші платежі відповідно до договору (п.2.5 Кредитного договору). Пунктом 4.3 договору сторони передбачили, що якщо клієнт не повернув кредит в трок, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п. 2.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Також із поданих матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] 16.04.2023р. укладалась додаткова угода до договору №10570-03/2023 від 23.03.2023 відповідно до якого сторони погоджували відстрочити виконання зобов`язання на 10 днів, тобто до 25.04.2023р.. При цьому умовою даного договору є те, що будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються. 12 червня 2023 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір факторингу №12062023, у подальшому 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та позивачем також укладено договір факторингу №27122023-1. Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №27122023-1 від 27.12.2023, реєстр боржників передано 27.12.2023. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором №10570-03/2023 в сумі 12 164 грн., з них: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7164 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач у позові вказує, що відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати надані їй кредити в строки, передбачені Кредитним договором. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що, поданий позивачем кредитний договір не містить підписів сторін та не відповідає положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». При цьому, доказів укладення кредитного договору з відповідачем суду не надано. Крім цього, наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним та недостатнім доказом, не містить детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. Вважає позовні вимоги необґрунтованими. На спростування позиції відповідача, позивачем надано до суду детальний розрахунок заборгованості за Договором № 29037-02/2023 від 18.02.2023року та за договором №10570-03/2023 від 23.03.2023р. Розрахунки містять відомості щодо поденного нарахування відсотків за користування кредитом, проценти, які підлягали до сплати, також відомості щодо сплати тіла кредиту та відсотків. З вказаного розрахунку вбачається також, що відповідачем не здійснено жодної проплати в рахунок погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків. Відповідач проти прийняття даного розрахунку як належний доказ заперечувала, оскільки такий доказ був поданий з порушенням процесуального строку. Однак суд не погоджується із такими доводами сторони відповідача. Як вбачається з матеріалів справи вказані розрахунки надані до початку першого судового засідання. Крім того, у своїй відповіді на відзив представник позивача прямо вказувала, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» зробило запит до первісних кредиторів для отримання відповідної інформації щодо розрахунків заборгованості та станом на 17.04.2024 р. відповіді отримано не було. Як тільки позивач отримані зазначені документи, вони будуть надіслані суду окремим клопотанням. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 83 ЦПК України\~сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Отже, процесуальний обов`язок суду - належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні, які саме перешкоди чиняться позивачу. Зазначеного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі у справі № 573/1677/18. У даному випадку, суд оцінює вказані розрахунки належними доказами по справі, який має значення для правильного вирішення спору по суті. Крім того, жодного свого розрахунку, належного заперечення щодо наявності помилок в розрахунку, який був поданий позивачем, стороною відповідача надано не було. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частинами 4 та 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до положень кредитних договорів, вони підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронні комерцію». Отже, кредитні договори між первісними кредиторами та відповідачем підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Наведеним вище, спростовуються доводи відповідача щодо непідписання ним кредитних договорів, оскільки саме відповідач ініціював укладення договорів, оформивши заявки на сайтах первісних кредиторів, підписавши договори з використанням одноразового ідентифікатора. Крім того відповідач не заперечував, що паспортні дані, зазначені в договорах, повністю відповідають паспортним даним відповідача. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані неправомірно для укладення кредитних договорів від його імені, ним до суду не надано. Також суд бере до уваги, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість надати суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договорів та отримання кредитних коштів, суду не надав. Крім цього, у вищевказаних договорах та додатках до нього наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту, а також наявний графік платежів. Суд звертає увагу на те, що умови договорів до них є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. У зазначених кредитних договорах, сторони погодили суму договору, строк дії договору, процентну ставку за користування позикою. Відтак, суд вважає безпідставними та відхиляє доводи відповідача, якими він заперечує факт укладення договорів та ознайомлення його з умовами та правилами кредитування. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно з вимогами\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказів на спростовування факту перерахування коштів первісними кредиторами на картковий рахунок відповідача відповідач суду не назвав та не надав. Суд зауважує, що відповідач заперечує доводи позивача лише формальними підставами, жодних доказів на доведення своїх вимог не надав, що суперечить принципу змагальності сторін у цивільному процесі. Крім того, відповідачем не наведено жодних обґрунтувань помилковості здійснених розрахунків заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до\~абзацу другого частини першої ст.1076 ЦК Україгни\~відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у т. ч. органам держвлади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених\~Законом України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III. Згідно зі\~ст. 60 Закону № 2121\~банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Стверджуючи про те, що позивач не надав до суду банківську виписку, як доказ отримання боржником коштів, представник відповідача у той же час не звернув увагу на те, що перерахування коштів відбувається на рахунок боржника у банківській установі та до вказаних відомостей позивач доступу не має, оскільки такі відомості є даними клієнта банку, які не підлягають розголошенню. Таким чином суд вважає доводи відповідача необґрунтованими. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджений факт відступлення права вимоги грошової вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до боржника [PERSON] .. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань, відповідно до ст. 617 ЦК України. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» суд задовольняє у повному обсязі, тому сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, клопотання відповідача щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Outcome: approved