Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Кредитної спілки «Експрес Кредит Юніон Україна» про захист прав споживачів та стягнення коштів та просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за Договором №10/01-22/В10 від 24.01.2022р. про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 315 000,00 грн. депозитного вкладу та 45 286,03 грн. суми нарахованих, але не виплачених процентів. В обґрунтування позову зазначає, що 24.01.2022р. між ним та відповідачем в особі відокремленого підрозділу «Відділення №10 Кредитної спілки «Експрес Кредит Юніон Україна» укладено Договір №10/01-22/В10, згідно з яким позивачем було внесено, а відповідачем прийнято вклад на депозитний рахунок у розмірі 315 000,00 грн. Відповідно до умов Договору позивачу за період з 25.01.2022р. по 24.02.2023р. повинні були нараховані та виплачені відсотки в розмірі 45 286,03 грн. Відповідач порушив умов Договору та не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, з огляду на що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, які вважає порушені відповідачем. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.06.2024р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд даної справи. Відзиву на позов до суду не направив. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 24.01.2022р. між Кредитною спілкою «Експрес Кредит Юніон Україна» та членом спілки [PERSON] укладено Договір №10/01- 22/В10 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (вклад з періодичною виплатою процентів та поповненням). За умовами цього Договору член Кредитної спілки вносить строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок до Спілки в сумі 215 000,00 грн., а Спілка приймає вклад на строк, вказаний у п. 1.2. Договору, та зобов`язується на умовах і в порядку, передбачених Договором, повернути члену Кредитної спілки вклад та виплачувати проценти за ставкою, передбаченою пунктом 1.3. цього Договору. Статтею 1 Договору сторони визначили: строк вкладу становить 13 місяців, у зв`язку з чим Договір діє до 24.02.2023р.; дата внесення вкладу - 24.01.2022р.; датою повернення вкладу є наступний день після дня закінчення строку дії Договору, планова дата повернення вкладу 25.02.2023р.; процентна ставка за вкладом встановлюється в розмірі 13,5% річних з виплатою процентів щомісячно 25 числа на вимогу члена Кредитної спілки. Сума вкладу на суму нарахованих, але не виплачених процентів не збільшується. З наявного в матеріалах справи прибуткового касового ордеру №63 вбачається, що 24.01.2022р. позивач вніс вклад на депозитний рахунок згідно Договору в розмірі 215 000,00 грн. Також 16.02.2022р. за прибутоковим касовим ордером №122 позивач вніс вклад згідно Договору на суму 100 000 ,00 грн. Відповідач прийняв вказані кошти. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - фінансова установа, створена на засадах кооперації з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових та інших послуг, передбачених цим Законом, а також здійснення іншої діяльності, визначеної цим Законом, за рахунок об`єднання грошових внесків членів кредитної спілки та інших визначених цим Законом джерел. Закон України «Про кредитні спілки», чинний на час укладення Договору, визначав кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», чинному на час спірних правовідносин, внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом, та облігації міжнародних фінансових організацій, що розміщуються на території України. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Частина 7 статті 10 Закону України «Про кредитні спілки» передбачала, що у разі припинення членства фізичної особи у кредитній спілці вступний внесок їй не повертається. Повернення обов`язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. У постанові від 20.03.2019р. у справі №121/11524/17 Верховний Суд зазначив про те, що за своєю правовою природою договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок має багато спільного з договором банківського вкладу. Тому допустимим є застосування аналогії закону щодо прогалин правового регулювання відносин за договорами про залучення внеску (вкладу), які укладаються кредитними спілками. У відповідності до ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Як встановлено вище, між позивачем та відповідачем був укладений Договір про залучення строкового внеску (вкладу). Також встановлено, що позивачем внесено відповідачу, а відповідачем прийнято від нього 315 000,00 грн. Позивач двічі 15.02.2023р. та 23.05.2024р. звертався до відповідача з вимогами про повернення коштів та сплату відсотків. Відомостей про повернення відповідачем коштів позивачу матеріали справи не містять. У відповідності до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 638 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 3 602,86 грн. підлягає до сплати з відповідача на користь держави.

Outcome: approved