Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Коломийської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,\~у\~якому\~посилається\~на те,\~що\~ [INFO] померла його матір [PERSON] , яка проживала постійно з ним та його батьком [PERSON] в будинковолодінні за адресою [ADDRESS] , якій в даному будинковолодінні на праві приватної власності належало 3/8 частки, з яких 1/4 частки належала померлій, а 1/8 частки [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] . Вказує, що позивач з метою документального оформлення права власності на спадкове майно після смерті матері звернувся до приватного нотаріуса, однак йому було надано письмове роз`яснення, де зазначено, що слід звернутися з позовною заявою до суду, оскільки в спадкоємця відсутні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину. Також зазначає, що він є єдиним спадкоємцем 1 черги за законом, а [PERSON] не претендує на спадщину. Також позивач вказує, що на його корить щодо 1/4 частки будинку складено заповіт. Просить суд визнати за ним [PERSON] , право власності на 3/8 частки будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, однак представник позивача, адвокат Дикун І.В., підтримав попередньо подану позову заяву позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Від представника Коломийської міської ради попередньо до суду надійшло клопотання, у якому представник просив розгляд справи проводити без участі представника Коломийської міської ради, а також просив рішення винести відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.4\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~Цивільного кодексу України\~підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~від фізичної\~особи,\~яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов`язки до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] , 1983 р.н., вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.35). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що складено актовий запис №169 (а.с.12). Згідно копії заповіту від 12 серпня 2016 року, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №834, вбачається, що [PERSON] належне їй майно, а саме 1/4 частку будинку [ADDRESS] , заповіла [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до копії договору міни квартири на жилий будинок від 15 травня 1996 року, та копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали власниками, на підставі приватної спільної часткової власності, в 1/4 частки кожний, житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 15-18). Згідно копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №321 (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 2019 року вбачається, що спадкоємці майна [PERSON] , що складається з 1/4 частки житлового будину за адресою [ADDRESS] , батьки померлого: [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1/2 частки спадщини кожний. Дане свідоцтво на 1/8 частки спадщини видано [PERSON] (а.с.19). Окрім того, з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.02.2019 року вбачається, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , а саме 1/8 частка на підставі приватної спільної часткової власності зареєстрована за [PERSON] (а.с.20). Відповідно до письмового роз`яснення нотаріуса від 21.03.2024 року №01-16/51, приватним нотаріусом, було роз`яснено про те, що у спадкоємця немає всіх необхідних документів, що підтверджують право власності померлої [PERSON] , для видачі свідоцтва про право на спадщину, тому рекомендовано звернутися до суду (а.с.7). Склад та вартість 3/8 часток будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , належним чином підтверджені позивачем (а.с.21-34). Судом також встановлено, що з наданої до суду копії спадкової справи заведеної на померлу [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що тільки одна людина після смерті спадкодавця зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме, згідно копії такої заяви від 21.03.2024 року, [PERSON] звертався з заявою про видачу свідоцтва після смерті дружини [PERSON] . Позивач, із заявою про про видачу свідоцтва про право на спадщину, у встановленому законом порядку не звертався. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] . Позивачем не подано до суду клопотання (заява) про заміну первісного відповідача належним відповідачем. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з пред`явленням позовних вимог до неналежного відповідача. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: dismissed