Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 06.08.2024 до суду звернувся позивач [PERSON] із позовною заявою до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, у якій просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на час смерті проживала по [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким заповіла на ім`я позивача все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось. На момент смерті спадкодавця позивач з спадкодавцем [PERSON] постійно проживали разом, а відтак він вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Оскільки позивач позбавлений можливості у звичайний спосіб реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звертатись до суду і просити захистити його невизнане право у заявлений спосіб. Рух справи, позиція суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 14.08.2024 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 27.08.2024, витребувано з Погребищенської державної нотаріальної контори інформацію зі Спадкового реєстру про наявність спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 26). 19.08.2024 з Погребищенської державної нотаріальної контори надійшла інформація, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 31). Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 22). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася також, головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. через канцелярію суду подала заяву розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с.33). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.01.2015, актовий запис № 4, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.12.1965 (а.с. 8). Згідно заповіту від 19.05.2002, що посвідчений секретарем Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за №301 [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до виписки із погосподарської книги №8 (за 2011-2015 роки) по Черемошненському старостинському окрузі Вінницького району Вінницької області № 02-58/590, виданої 11.07.2024 виконавчим комітетом Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Із відповіді Погребищенської державної нотаріальної контори №559/01-16 від 16.08.2024 слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 31). Позивач [PERSON] проживав без реєстрації зі своєю матір`ю [PERSON] на день її смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №13-77, що видана 04.07.2024 виконавчим комітетом Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 19). З інформаційного листа № 531/01-16, що виданий 02.08.2024 завідувачем Погребищенської державної нотаріальної контори О.В.Швецем вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено через відсутність правоустановчих документів та рекомендовано звернутися до Погребищенського районного суду Вінницької області для визнання права власності на вказане майно (а.с. 12). Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме на житловий будинок по що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] позивачем виготовлений 08.07.2024 (а.с. 13-17). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд переконався, що спадкодавець правомірне набув право власності на спірний житловий будинок, тому це майно входить до складу спадкової маси. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як спадкоємця права на це спадкове майно. Відповідно до вимог п.4.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У п.4.15 Порядку зазначено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в Роз`ясненні, наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті матері є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved