Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 695. Від спільного подружнього життя у подружжя є спільні діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з мамою. Позивач вказує, що подружнє життя спочатку складалося добре, але з часом сторони втратили почуття любові один до одного. Спільне життя з відповідачем не склалося та відносини припинилися на тій підставі, що у сторін різні погляди на життя та сімейні обов`язки і цінності. Позивач стверджує, що з 2021 року сім`я розпалася остаточно, сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо один від одного, кожен має своє особисте життя. Спільне господарство сторони не ведуть, спільного бюджету не мають. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] і [PERSON] , та який зареєстрований 22 жовтня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 695. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 березня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.19). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с.20, 24, 28, 32). Разом з тим, при зверненні до суду позивачем було подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », яке було присвоєно позивачу при реєстрації шлюбу. Позивач не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення (а.с.14). Відповідач [PERSON] у судове засідання також повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.21, 25, 26, 27, 29, 31, 33). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надав, відзиву на позов, заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог на адресу суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 22 жовтня 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22 жовтня 2011 року та складено відповідний актовий запис № 695. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29 травня 2012 року (а.с.10). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 лютого 2017 року (а.с.11). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13 липня 2021 року (а.с.12). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу мають трьох спільних малолітніх дітей, спір між сторонами щодо нажитого в шлюбі майна відсутній, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с.16). У зв`язку з тим, що позивач [PERSON] не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, натомість просить суд не стягувати з відповідача судовий збір, суд,

Outcome: approved