Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

01.09.2024 до суду надійшов позов Акціонерного товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову вказано, що 26.03.2021 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. А-Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 15.07.2023 відповідач має заборгованість у сумі 224931,1 грн., яка складається з: 142019,36 грн. - заборгованість за кредитом; 82911,74 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - штраф. За таких обставин представник позивача звернувся до суду та просив стягнути із [PERSON] на користь позивача 224931,1 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати. Ухвалою від 04.09.2023 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 28.09.2024. 28.09.2023 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача, адвоката Кучерука Т.М. 26.10.2023 розгляд справи було відкладено у зв`язку із визнанням обов`язкової явки в судове засіданні представника позивача. 27.11.2023 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача. 18.12.2023 під час розгляду справи оголошено перерву для за клопотанням відповідача для підготовки клопотання про призначення почеркознавчої експертизи по справі. 22.01.2024 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача у зв`язку із витребуванням оригіналу Анкети-заяви від 08.12.2020. 13.02.2024 та 21.02.2024 розгляд справи відкладався у зв`язку із ненадходженням до суду витребуваних документів. 27.02.2024 у даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, у зв`язку із чим провадження у справі зупинено. 03.04.2024 провадження у справі було відновлено для вирішення клопотання експерта про продовження строку проведення експертизи та надання додаткових матеріалів. 18.04.2024 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача. 23.04.2024 розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою усіх учасників справи до суду. 16.05.2024 розгляд справи відкладено на 28.05.2024. 28.05.2024 за ухвалою суду у даній справи припинено проведення судової почеркознавчої експертизи, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено. 14.06.2024 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача для виклику в судове засідання представника позивача та свідка. 08.07.2024 у розгляді справи було оголошено перерву за клопотанням представника відповідача. 04.09.2024 в судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Кучерук Т.М., в судове засідання не з`явились. [PERSON] подав заяву про заперечення проти позову в повному обсязі та про розгляд справи за їх із відповідачем відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Зі змісту ч. 1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 26.03.2021 (а.с. 9). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач підтвердив, що ознайомився із договором про надання банківських послуг до його укладення у згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «Акцент-Банк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі шляхом самостійної роздруківки із сайту www.a-bank.com.ua та на сайті, відповідно. Відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано відповідні кредитні карти: № [NUMBER] строком дії до жовтня місяця 2027 року; із встановленим кредитним лімітом, який в подальшому змінювався, про що свідчать довідки АТ «Акцент-Банк» (а.с. 11). Також, одночасно із вищезазначеним, свідченням приєднання до угоди відповідачем, а також дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, про що свідчить виписка із карткового рахунку [PERSON] , що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (а.с. 6-8). Таким чином, суд вважає, що підписання відповідачем Анкети-заяви, в сукупності з розміщеними на офіційному сайті банку Умовами і Тарифами кредитування, вказує на згоду і волевиявлення відповідача укласти договір про надання банківських послуг (кредиту). Отже, відповідно до вимог ст. 627 ЦК України, підписавши Анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідач добровільно погодився на визначені умови кредитного договору і взяв на себе відповідні зобов`язання. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі № 284/157/20-ц. Таким чином, Анкета-заява відповідача разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також Тарифами у сукупності складає договір про надання кредиту. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та списання відсотків за їх користування. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу за його заявою кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитних коштів відповідно до умов договору. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви. Заперечуючи факт підписання кредитного договору відповідачем заявлялося клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, оплату якої відповідач брав на себе. Разом з тим, експертиза не була проведена через її неоплату відповідачем. Суд звертає увагу на те, що стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі ч.1 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження №61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 103 ЦПК України, одним із способів забезпечення письмових доказів являється висновок експерта, щодо проведення відповідної експертизи, яка призначається судом для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо. Частиною 10 ст. 84 ЦПК України констатовано, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви про те, що саме за його волевиявлення було укладено кредитний договір, оскільки відповідач не довів, що підпис в Анкеті-заяві про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, вчинений не ним, а іншою особою. Окрім того, наявність відкритого кримінального провадження за фактом заволодіння грошовими коштами, яке перебуває на стадії досудового розслідування, також не свідчить про доведеність використання кредитних коштів не [PERSON] , а іншою особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що в порушення договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача перед банком станом на 15.07.2023 становить 224931,1 грн. та складається з наступного: 142019,36 грн.- заборгованість за кредитом; 82911,74 грн. - заборгованість по відсоткам. В добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачена, тому вона підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 3373, 97 грн.

Outcome: approved