Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:045:0159, площею 0,1386 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 26 вересня 1968 року перебувала у шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] . За час шлюбу в 1998 році був побудований будинок за адресою [ADDRESS] , право власності на який зареєстроване за покійним чоловіком. Окрім цього домоволодіння [PERSON] також належала земельна ділянка, на якій побудований будинок. До смерті [PERSON] була співвласницею 1/2 частки домоволодіння та земельної ділянки. Після смерті чоловіка звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу № 24/2021 до майна померлого [PERSON] . Окрім неї існують ще спадкоємці - сини [PERSON] , який прийняв спадщину, та [PERSON] , який відмовився від спадщини на її користь. 26 липня 2022 року приватним нотаріусом їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки домоволодіння та земельної ділянки. 02 серпня 2022 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року у справі № 569/12040/22 суд зобов`язав приватного нотаріуса внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 липня 2022 року. На виконання рішення суду [PERSON] видав їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/6 частини спадкового майна. 11 вересня 2023 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідотва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Проте їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з тим, що у спадковій справі наявні відомості про відсутність спільного сумісного майна подружжя, які були узгоджені зі всіма іншими спадкоємцями. І так як рішень суду про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя не надавалось, тому з питань визначення частки в спільному майні подружжя у спадковому майні після смерті чоловіка їй варто звертатись до суду. Оскільки спірне майно набуте під час перебування у шлюбі, воно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного майна як такого, що набуто під час перебування у шлюбі із [PERSON] . У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача [PERSON] , відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що у позові відсутні будь які доводи позивача або обставини, які б вказували, що своїми діями відповідачі порушують, не визнають або оспорюють права, свободи чи законні інтереси позивача. Рівненським міським судом Рівненської області від 13 лютого 2023 року фактично вже визнано майно спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Частка позивача у спільному майні визначена і складає 1/2. Судове рішення позивачем не оскаржувалося. Повторно судовим рішенням визначати частку позивача у спільному майні подружжя немає будь-якої необхідності, оскільки це можна зробити у позасудовому порядку. Крім того, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя неможливе через існування вже виданого приватним нотаріусом Кострикіним В.І. на виконання рішення Рівненського міського суду у справі № 569/12040/22 нового свідоцтва про спадщину за законом, а також через ту обставину, що відповідачі - спадкоємці [PERSON] та [PERSON] - не були набувачами (співвласниками) майна разом з позивачем [PERSON] , а тому і не можуть бути відповідачами. Відповідач [PERSON] у заяві від 09 квітня 2024 року позов визнав повністю і не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] . Ухвалою від 26 лютого 2024 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 22 травня 2024 року суд за клопотанням представника відповідача [PERSON] витребував у приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. копію спадкової справи № 24/2021 до майна спадкодавця [PERSON] . Ухвалою від 22 травня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У поданій до суду заяві від 28 серпня 2024 року позивач просить судовий розгляд справи провести без її участі та без участі її представника, позовні вимог підтримує. Відповідач [PERSON] у заяві від 09 квітня 2024 року просить розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися. У заявах від 25 липня 2024 року та від 27 серпня 2024 року представник відповідача просив відкласти судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявк в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. Враховуючи, що відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] повторно не з`явилися в судове засідання, заперечення відповідача [PERSON] щодо позову викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] (позивач) з 26 вересня 1968 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 13 вересня 2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 29 липня 2010 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради, та земельна ділянка площею 0,1386 га, кадастровий номер 5610100000:01:045:0159, розташована в [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 509335, виданого 26 грудня 2012 року. 22 жовтня 2021 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Кострикін В.І. відкрив спадкову справу № 24/2021 (номер у Спадковому реєстрі 68509234) до майна спадкодавця [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 24/2021 встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Син спадкодавця [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь дружини померлого [PERSON] . 26 липня 2022 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Кострикін В.І. видав свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] - на 2/3 частки, [PERSON] - на 1/3 частку. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року у справі № 569/12040/22, яке набрало законної сили 17 березня 2023 року, частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, привтаний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Кострикін Володимир Іванович, про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 липня 2022 року, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикін В.І. на ім`я спадкоємця [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за №882 (спадкова справа № 24/2021), зазначивши, що спадкоємцями майна [PERSON] , 1946 р. н., який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , у тому числі з урахуванням 1/6 (одна шоста) частки, від якої відмовився на її користь син спадкодавця [PERSON] 2/6 (дві шостих) частки та його син [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] 1/6 (одна шоста) частка. Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 липня 2022 року, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикін В.І. на ім`я спадкоємця [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за №883 (спадкова справа № 24/2021), зазначивши, що спадкоємцями майна [PERSON] , 1946 р.н., який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , у тому числі з урахуванням 1/6 (одна шоста) частки, від якої відмовився на її користь син спадкодавця [PERSON] 2/6 (дві шостих) частки та його син [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] 1/6 (одна шоста) частка. 11 вересня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського округу Кострикіна В.І. із заявою про видачу свідоцтва на право власності на її частку (1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки) у спільному майні подружжя в зв`язку зі смертю чоловіка [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину на її частку (2/6) спадкового майна згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року по справі № 569/12040/22. 21 вересня 2023 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Кострикін В.І. видав [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/6 частки та листом № 44/02-14 відмовив у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя, оскільки у справі наявні відомості про відсутність спільного сумісного майна подружжя, які були узгоджені зі всіма іншими спадкоємцями, рішень суду про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя не надавалось. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його правл власності. Згідно зі ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч1, 2 ст.71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена (пп.4.21 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказ Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року у справі № 569/12040/22 встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності подружжя на спірне домоволодіння та земельну ділянку. Належність спірного майна на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] та розмір частки позивача у такому майні (1/2) відповідач [PERSON] не оспорює, про що свідчить поданий ним відзив на позовну заяву. Посилання відповідача [PERSON] на відсутність необхідності повторно судовим рішенням визначати частку позивача у спільому майні подружжя та можливість зробити це у позасудовому порядку не заслуговують на увагу. Про належність [PERSON] 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя суд, ухвалюючи рішення у справі № 569/12040/22, зазначив в мотивувальній частині рішення, оскільки предметом позову було внесення змін до свідоцтва про право на спадшину. Вимоги про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя чи визначення частки кожного подружжя у такому майні позивач у цій справі не заявляла і суд, відповідно, рішення за вказаними вимогами не ухвалював. Приватний нотаріус Кострикін В.І., незважаючи на встановлені судом обставини належності [PERSON] 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а тому остання позбавлена можливості визнати за собою право власності на частку спільного сумісного майна подружжя у позасудовому порядку. Наразі право власності [PERSON] на 1/2 частину спірного майна, яка не входить до складу спадщини та належить їй як одному з подружжя, зареєстроване за померлим [PERSON] , а тому визнання за нею права власності на спірне майно є належним способо захисту її майнового права. Доводи відповідача [PERSON] про неможливість визнання права власності на частку у спільному майні подружжя через існування виданого приватним нотаріусом нового свідоцтва про право на спадщину за законом суд до уваги не бере, оскільки до складу спадщини після смерті [PERSON] входить лише 1/2 частина спірного домовлодіння та земельної ділянки, з урахуванням чого приватний нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину на 2/6 частки спадковому майна. Спадкоємцем 1/6 частки спадкового майна є відповідач [PERSON] . Отже, успадкованою є 3/6 частки спірного майна, тобто 1/2 частина спірного домовлодіння та земельної ділянки. Інша 1/2 частина спірного майна належить позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя і свідоцтво про право власності на цю частку [PERSON] не видавалося. Згідно з ст.79, 80 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Оскільки один з подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме [PERSON] , помер, належними відповідачами у справі про визнання права власності на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя є спадкоємці померлого [PERSON] (відповідачі у справі), оскільки, хоч не були співвласниками майна, але можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірний об`єкт. При цьому суд звертає увагу, що попри визнання належності спірного майна на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] позов про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння та земельної ділянки не визнає, що свідчить про наявність у позивача підстав для захисту свого майнового права. Враховуючи, що спірне майно набуте [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, частки майна подружжя є рівними, позивач має право на 1/2 частку спірного домоволодіння та земельної ділянки. Оскільки позивач позбавлена можливості оформити право власності на частку в спільному майні подружжя в нотаріальному порядку, наявні підстави для визнання за нею права власності на спірне майно, а тому позов належить задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved