Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

1. Стислий виклад позиції сторін В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON] у зв`язку із військовим діями під час захисту Батьківщини. Після його смерті відкрилася спадщина, заповіту не залишив. Позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, також із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця звернулись: батько померлого [PERSON] , син [PERSON] . Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини. Позивач вказувала, що з 2014 року вона з [PERSON] почали спільно проживати у її будинку, вели спільне господарство, під час спільного проживання у них народився син. Були пов`язані спільним побутом, коштами, спільно утримували житло, відзначали свята, виховували сина, тобто проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивач зазначала, що звернення до суду із позовом є єдиним можливим способом захисту прав позивача і подальшої реалізації прав її та сина як членів сім`ї загиблого військовослужбовця. Посилаючись на вказане позивач просила встановити факт її проживання з померлим [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 02.06.2014 до дня його смерті по [ADDRESS] . Судові витрати просила залишити за нею. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Позивач додатково пояснила, що вона проживала із померлим [PERSON] як дружина і чоловік однією сім`єю без реєстрації шлюбу аж до його смерті, померлий визнавав її своєю дружиною. У них із померлим виникали сварки через зловживання ним алкогольними напоями, але вона все прощала заради збереження сім`ї. Також повідомила, що померлий після початку повномасштабного воєнного вторгнення в Україну, під час перебування на військовій службі на лінії фронту, пропонував позивачці зареєструвати шлюб, однак вона йому сказала, що оскільки не зареєстрували шлюб до його мобілізації на фронт, щоб не виглядало так, ніби вона робить це заради виплат, то краще зробити це після його повернення. Зазначила, що попередня дружина померлого та його діти від інших шлюбів не визнають її дружиною померлого, між ними існують конфлікті відносини, діти померлого не допускають її до спілкування з батьком померлого. Пояснила, що коли [PERSON] помер, то вона разом із батьком їздили до моргу на упізнання, вона із батьком організовували його похорон, позивач була присутня та похороні як дружина померлого. Щодо визнання батьківства померлого [PERSON] стосовно сина [PERSON] за рішенням суду позивачка пояснила, що оскільки вона з померлим заробляли мало, то заради отримання соціальної допомоги як одинока матір вони з [PERSON] вирішили не записувати його батьком дитини. Однак пізніше, оскільки з [PERSON] стягувалися аліменти на інших дітей, позивачка з ним узгодила, що також буде стягувати з нього аліменти за рішенням суду, тому і було звернення до суду з позовом про встановлення батьківства і стягнення аліментів, і цей позов [PERSON] повністю визнав. Однак позивачка не подавала виконавчий лист до примусового виконання. Щодо юридичного значення, яке має факт, який просить встановити позивачка, остання пояснила, що для неї це має велике значення, оскільки родина померлого не визнає її сімейних стосунків із померлим. Представник позивача пояснив, що у разі встановлення цього факту позивачка матиме право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] адвокат Білозор О. Л., який був присутнім під час усього судового розгляду до етапу судових дебатів, від імені відповідачів заперечив проти позову, зазначив, що [PERSON] не проживала однією сім`єю із померлим [PERSON] , оскільки фактичною дружиною останнього з 2021 року була [PERSON] , зазначав також, що факт, який просить встановити позивачка, не має для неї юридичного значення, оскільки у померлого є спадкоємці першої черги. Відповідач [PERSON] , яка була присутня у судовому засіданні, проти позову заперечила, зазначила, що стосунки позивача із її померлим батьком не мали характеру сімейних відносин. Відповідачка за її згодою була допитана в якості свідка. Представник неповнолітнього відповідача [PERSON] адвокат Кізік Г. В. у судовому засідання зазначила, що задоволення позову повністю відповідає інтересам дитини, оскільки буде встановлено факт народження і проживання дитини у сім`ї його батьків. Адвокат також повідомила, що спілкувалася із [PERSON] , і він підтвердив їй ті обставини, що проживав у сім`ї разом із матір`ю і батьком, і у нього із батьком були гарні стосунки. Від представника Органу опіки та піклування Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області надійшли заяви про проведення судового розгляду за відсутності представника органу (а.с.39, том 2; а.с. 94, том 2) У судове засідання, яке було призначено на 07.08.2024 для проведення судових дебатів, представник відповідачів адвокат Білозор О. Л. не з`явився, подав клопотання про відкладення судового засідання, посилаючись на те, що захворів. Однак ні до клопотання, ні в наступне судове засідання, адвокат не надав доказів своєї хвороби. Проведення судових дебатів було відкладено на 26.08.2024 у зв`язку з неявкою представника відповідачів. У судове засідання, яке було призначено на 26.08.2024 для проведення судових дебатів, представник відповідачів адвокат Білозор О. Л. повторно не з`явився, через канцелярію суду перед початком судового засідання особисто подав заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Ухвалою суду від 26.08.2024, яка занесена протоколу судового засідання, суд постанови відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про перенесення судового засідання з метою дотримання розумних строків розгляду справи і з тих мотивів, що повторна неявка учасника справи незалежно від причин неявки відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, крім того, представник відповідачів брав участь під час з`ясування обставин справи і дослідження доказів, висловлював позицію відповідачів, тому право відповідачів на представлення своєї позиції не буде порушено. 2. Показання свідків, надані у судовому засіданні Свідок [PERSON] пояснила, що померлий [PERSON] любив позивачку і гордився тим, що вона лікар. Вони почали жити разом, вели спільне господарство. Свідок бачила, як вони працювали разом по господарству. В їхньому господарстві було багато роботи, яку важко було б виконати без чоловіка. Свідок зазначила, що в селі Мигалівці вона з чоловіком часто відвідують кладовище, доглядають за могилами. З 2014 по 2022 рік свідок відвідувала село з різною періодичністю: іноді раз на тиждень, іноді раз на місяць. Вони заходили до позивачки [PERSON] та [PERSON] , з якими свідок була знайома. Коли [PERSON] і [PERSON] зустрічалися, він прийшов до лікарні, де їх познайомила [PERSON] . Свідок також була в їхньому домі, де [PERSON] активно допомагав по господарству. [PERSON] з [PERSON] мали корову, свиней та курей. Свідок вважає, що це була гарна родина, знає, що вони робили спільні покупки. В одному випадку, коли [PERSON] з [PERSON] купували телевізор, у них зламалася машина. [PERSON] попросив допомогти завезти покупки, а сам пішов купити подарунок для [PERSON] на 8 березня - пилосос. Свідок була присутня на хрестинах їхнього сина [PERSON]. Вона зазначила, що [PERSON] брав участь у догляді за дитиною після народження. [PERSON] , який служив, приїхав і назвав сина [PERSON] , сказав, що це його син. З 2019 по 2022 рік [PERSON] служив, але коли мав можливість, то приїжджав додому. Свідок бачила, як [PERSON] телефонував [PERSON] під час її роботи. Влітку 2022 року свідок зустріла [PERSON] та [PERSON] на ринку, де вони разом робили покупки. Під час зміни на роботі свідок бачила, як [PERSON] дзвонила на гарячу лінію, оскільки [PERSON] два дні не виходив на зв`язок. Свідок підтвердила, що в селі Мигалівці у неї немає власного будинку, але вона часто приїжджає доглядати могилу. Коли приїжджала, [PERSON] не завжди був удома, оскільки служив в армії. Свідок бачила його в період з 2021 по березень 2022 року. Знає, що вони ухвалили спільне рішення записати дитину на прізвище [PERSON] . Свідок не знала, що [PERSON] не був записаний батьком. Свідок підтвердила, що померлий [PERSON] та позивачка почали жити разом з літа 2014 року, і батьки [PERSON] були присутні на хрестинах спільного сина. Свідок стверджує, що вони проживали разом до його смерті. Коли [PERSON] служив, він постійно дзвонив [PERSON] , навіть просив відвести дитину до логопеда восени 2021 року. Свідок повідомила, що позивачка із померлим разом купили пральну машину, а чоловік свідка допомагав підключати її, і [PERSON] був удома під час цього. Це сталося до початку повномасштабного вторгнення. Вона також вказала, що у [PERSON] були проблеми з алкоголем, і він часто їздив до батьків. Свідок стверджує, що [PERSON] жив у селі Мигалівці. Вказувала, що він в будинку поміняв два вікна. Свідок [PERSON] повідомила, що вона є сусідкою [PERSON] , яка живе в селі Мигалівці. Свідок підтвердила, що [PERSON] батько їхнього сина [PERSON], часто їздив з міста Бар до села, працюючи в військовій частині. Щодня він приїжджав на автомобілі, працював на господарстві: доглядав корову, свиней, чистив гній, заготовляв сіно та привозив буряки. Свідок зазначила, що [PERSON] любив [PERSON] і називав її « сонечко ». Після переїзду у Кам`янець , він також приїжджав по вихідних і продовжував допомагати на господарстві. Свідок була присутня на хрестинах [PERSON], де були також батьки [PERSON] . Стверджувала, що [PERSON] дуже любив свого сина. Свідок розповіла, що два роки на пенсії, а до цього працювала в сільській раді. Вона часто підходила до [PERSON] , коли [PERSON] з [PERSON] займалися збором малини та обрізанням слив. Перш ніж вийти на пенсію, вона працювала приблизно до 2020-2021 року. [PERSON] приходив до чоловіка свідка в 2019 році, допомагали один одному з сіном. Свідок вважає, що [PERSON] з [PERSON] жили як сім`я. [PERSON] часто говорив, що гордиться [PERSON] і планує залишитися жити в селі після виходу на пенсію. Свідок зазначила, що до війни часто бачила [PERSON] , він більше часу проводив з сином і [PERSON] . Коли [PERSON] працював у Бару , свідок бачила його щодня, а після переїзду до Кам`янця - лише на вихідних. [PERSON] мав дуже хороші стосунки з [PERSON] : грав з ним у м`яча, обіймав, катав на машині, [PERSON] дуже любив батька. Зазначила, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом до війни. Після початку війни [PERSON] постійно телефонував і підтримував спілкування. Свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] був батьком дитини, і, на її думку, позивачка із померлим [PERSON] перебували в шлюбі. Свідок зазначила, що [PERSON] і [PERSON] жили як одна сім`я, тримали свиней та худобу. Вони проживали разом, поки [PERSON] не пішов на війну. Свідок часто відвідувала [PERSON] , і [PERSON] був вдома, коли його відпускали зі служби. [PERSON] збирала для [PERSON] сумку і передавала її на автобус, коли він їхав у Кам`янець на роботу. [PERSON] також дружив із синами свідка та допомагав їм по господарству. [PERSON] був дуже працьовитим. Свідок [PERSON] , мати позивача, яка проживає в будинку [ADDRESS] , підтвердила, що до війни [PERSON] працював у Бару , Кам`янці та біля Вінниці, і постійно приїжджав на вихідні. Свідок їздила в село Мізяківські Хутори до [PERSON] , а сват привозив зерно для свідка. [PERSON] і [PERSON] проживали разом з 2014 року до початку повномасштабної війни. Під час війни [PERSON] постійно телефонував [PERSON] та звертався до свідка як до тещі, піклуючись про неї. Вони мали сімейні відносини. За пів року до війни сват (батько померлого) приїжджав до [PERSON] . Сват і свекруха привозили зерно в Мигалівці. [PERSON] і [PERSON] мали спільні фінанси. У них майже не було сварок, лише іноді через алкоголь. [PERSON] завжди жив у селі Мигалівці. Свідок [PERSON] , сусідка позивачки, підтвердила, що померлий [PERSON] проживав разом із [PERSON] у селі Мигалівці. Свідок живе через хату від [PERSON] і бачила їх майже щодня. Вона почала помічати [PERSON] з 2014 року. Він жив до війни, до 2022 року, а під час війни свідок його вже не бачила. Одного разу свідок була в хаті позивачки, просила [PERSON] допомогти з косінням і зрізанням в садку. [PERSON] був удома і свідок бачила його одяг. В [PERSON] з [PERSON] була корова і свині, і [PERSON] пас корову. Свідок також пам`ятає, як вони святкували Новий рік, коли вона була з мамою, а [PERSON] з [PERSON] . Це сталося в 2017-2018 роках. [PERSON] забезпечував їх дровами. Свідок бачила [PERSON] на ставку з сином [PERSON] і помічала, що він добре ставився до дитини. До війни [PERSON] працював у Бару у військовій частині. Свідок бачила його майже щодня з 2014 року до початку війни. З 2020-2021 років вона стала бачити [PERSON] рідше. Свідок підтвердила, що [PERSON] постійно був удома до початку війни. Відносини між [PERSON] і [PERSON] були як у чоловіка і жінки - вони завжди були разом. Щодо чоловічих речей, які вона бачила вдома у [PERSON] , свідок уточнила, що бачила чоловічі речі [PERSON] : футболки та білизну після прання. Сварок між [PERSON] і [PERSON] не було, лише декілька разів через алкоголь. Коли свідок бачила розвішану білизну, видно було чоловічі речі, і вона вважає, що це речі [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] називав [PERSON] «дружиною» та « сонечком ». Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] почав приїжджати до [PERSON] в село Мигалівці з 2014 року, з часом вони почали жити разом, і в них народився син. Вони тримали господарство, у них була корова. [PERSON] іноді просила свідка помінятися чергою випасання худоби, бо [PERSON] не завжди відпускали з роботи. [PERSON] також пас корову. Свідок бачила [PERSON] в магазині в селі Мигалівці, коли він купував дитині морозиво та продукти додому. Він залишався вдома до початку війни. Коли працював у Бару , частіше приїжджав, але потім його перевели далі, і він приїжджав лише раз на місяць. З будинку свідка погано видно подвір`я [PERSON] , але свідок бачила, як [PERSON] на машині їздив додому. Свідок також ходила до [PERSON] будинку міряти тиск і бачила одяг [PERSON] після прання. Вона спостерігала, як [PERSON] із сином ходили за руку в магазин, і дитина була щаслива, вони разом їздили до Бару. [PERSON] працював у Бару з 2014 до 2018 року, тоді він частіше приїжджав. Після цього його перевели далі, і він почав приїжджати рідше - 1-2 рази на місяць. З 2019 року до початку війни свідок бачила [PERSON] раз на місяць. Коли він почав приїжджати рідше, все ще пас череду. Після початку повномасштабного вторгнення свідок чула від інших, що [PERSON] приїжджав, але особисто його не бачила. [PERSON] говорив, що тато на війні і телефонує. Свідок впевнено підтвердила, що [PERSON] і [PERSON] проживали як сім`я. Під час спілкування [PERSON] називав [PERSON] дружиною. Свідок [PERSON] повідомила, що померлий [PERSON] був її кумом, [PERSON] , донька померлого, похресниця чоловіка свідка. Свідок проживає в селі Мізяківські Хутори. З [PERSON] свідок спілкувалась протягом п`ятнадцяти років, і свідок не знала про дружину [PERSON] і сина [PERSON] . Свідок зазначила, що [PERSON] жив у батьків в селі Мізяківські Хутори. У 2021 році він заходив до свідка і говорив, що їде допомогти батькам. Свідок часто бачила [PERSON] , але не знає, чи проживав він у селі Мигалівці. Один раз [PERSON] згадав, що у нього є ще один син, але не захотів розповідати детальніше. До війни [PERSON] приходив на роботу до свідка 1-2 рази на тиждень. Свідок зазначила, що вона зі своїм чоловіком відвідували [PERSON] та його батьків раз на пів року. [PERSON] допомагав батькам по господарству. Свідок також зазначила, що [PERSON] був у стосунках з [PERSON] до моменту загибелі. У 2021 році вони разом сиділи на ставу в селі, і було видно, що між ними близькі стосунки. На похороні [PERSON] свідок була присутня, але не знає, хто організовував поховання. У перший день був живий коридор додому, а на другий день відбувалося поховання на цвинтарі. На поминальному обіді свідок бачила першу та другу дружину [PERSON] , але позивача не помітила. Свідок [PERSON] повідомила, що спілкувалася з [PERSON] по роботі як волонтер, їй відомо що у [PERSON] з позивачкою є спільна дитина, вона побачила [PERSON] похороні [PERSON] , син схожий на батька. Свідок познайомилася з [PERSON] , коли він уже був на війні, після повномасштабного вторгнення. Згодом їхнє спілкування стало більш дружнім. Перший раз свідок поговорила з ним у квітні 2022 року. Потім вони спілкувалися по телефону кожні 2-3 дні з приводу волонтерської допомоги. [PERSON] готував офіційні запити від військової частини, а свідок, як волонтер, шукала допомогу. Спочатку їхнє спілкування було виключно робочим, але згодом вони стали друзями, оскільки [PERSON] дізнався, що [PERSON] є дружиною його далекого родича. [PERSON] розповідав свідку про своє особисте життя, зокрема про те, що у нього є жінка на ім`я [PERSON] (пізніше свідок уточнила, що жінка - мається на увазі дружина) і син, які живуть у місті Бар, але [PERSON] казав, що він не дуже гарно себе поводить у сімейних стосунках з [PERSON] , що він не дуже добрий чоловік. Під час зустрічі з [PERSON] у Мізяківських Хуторах на початку липня 2022, коли [PERSON] приїхав у відпустку, свідок була в його домі, де була і [PERSON] , батько [PERSON] також був присутній. Коли їхали в автомобілі до будинку, [PERSON] повідомив свідку, що завтра приїде його дружина і з сином, це було на початку липня 2022. Свідок запитала у [PERSON] , як він пояснить своїй дружині, що в його домі знаходиться інша жінка, а [PERSON] опустив голову і нічого не відповів. [PERSON] з [PERSON] були у нетверезому стані. На думку свідка, [PERSON] не була його дружиною, бо він ставився до неї з неповагою, і розповідав, що дружина із сином приїдуть завтра. На думку свідка, [PERSON] робив все, щоб [PERSON] пішла, бо [PERSON] показувала свідку відео, де [PERSON] її ображає. Це була єдина зустріч із [PERSON] . [PERSON] у розмовах також згадував, що має доньку [PERSON] . Свідок спілкувалася з [PERSON] перед його загибеллю, і [PERSON] говорив, що не хоче будувати стосунки з [PERSON] , а хоче нормальної сім`ї. [PERSON] свідок вперше побачила під час впізнання тіла [PERSON] , вона сиділа біля батька [PERSON] . [PERSON] сказала свідку, що [PERSON] їй про неї розповідав. Також там був двоюрідний брат [PERSON] . Свідок не бачила, хто саме заходив для безпосереднього здійснення впізнання. Свідок також бачила позивачку на похороні [PERSON] , на похороні також була [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомив, що проживає по сусідству з батьками [PERSON] у селі Мізяківські Хутори. Вперше він побачив [PERSON] 10 років тому, коли її привіз [PERSON] . Пізніше у них народився син. [PERSON] іноді приїжджала у Мізяківські Хутори . Свідок зазначив, що з його подвір`я видно господарство [PERSON] . Коли [PERSON] працював, свідок рідко бачив [PERSON] , але з 2018 року, коли він вийшов на пенсію, бачив [PERSON] 1-2 рази на тиждень. Спочатку вона приїжджала з [PERSON] , а коли той був в АТО, вже без нього. У батьків у селі Мізяківські Хутори [PERSON] не жив, а лише приїжджав допомагати. Коли [PERSON] приїжджала, вона також допомагала, зокрема, пасла корови. Після смерті [PERSON] вона продовжувала приїжджати і допомагати батьку померлого. Свідок [PERSON] також повідомив, що 5 липня 2022 року, коли [PERSON] приїхала в село Мізяківські Хутори , [PERSON] сказав, що [PERSON] - переселенка, але свідок запевнив, що це не так. Свідок також вказав, що з 28 липня, коли загинув [PERSON] , [PERSON] приходила до його батька, прибирала в будинку та допомагала протягом 7 днів. Після того, як [PERSON] поїхав на війну, [PERSON] щотижня приїжджала і допомагала його батьку. Батько [PERSON] називав [PERSON] невісткою. Свідок зазначив, що похованням займалися позивачка і батько [PERSON] . Відносини [PERSON] з сином [PERSON] були нормальними, вони часто приїжджали втрьох з [PERSON] . З осені 2021 року до початку повномасштабного вторгнення [PERSON] працював у лісовому господарстві в селі Мізяківські Хутори, проживаючи в цей час у батька. На вихідних він казав, що їздив до [PERSON] . Свідок підтвердив, що у [PERSON] з [PERSON] була сім`я. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є двоюрідною сестрою матері померлого [PERSON] . Свідок зазначила, що у [PERSON] було багато жінок, остання з яких - [PERSON] з Вінниці . Свідок також чула від матері [PERSON] про багатьох інших жінок. Свідок часто бувала в будинку [PERSON] , на святах, де також був [PERSON] , але позивачку там не бачила. Свідок сказала, що позивачка ніколи не допомагала в їхньому домі і бачила її лише один раз до похорону. Свідок зазначила, що позивачка була на похороні [PERSON] і займалася підготовкою. У 2017 році [PERSON] з позивачкою збирали сіно у господарстві свідка. Свідок чула від [PERSON] і його матері, що після повернення з відпустки [PERSON] просив позивачку почати все спочатку і жити разом, але вона відмовила, це сталося незадовго до його смерті. Відповідач [PERSON] , яка є дочкою померлого [PERSON] , за її згодою була допитана у судовому засіданні в якості свідка. [PERSON] зазначила, що як їй відомо зі слів дідуся і бабусі (батьків померлого), коли її батько [PERSON] служив у Бару , то він іноді приїжджав до своїх батьків, а іноді до позивачки, бо думав, що в них з позивачкою можуть скластися стосунки. Коли батько приїжджав з роботи випивши, то позивачка його додому не пускала, тоді батьком міг ночувати у машині, або їхав до Бару до сестри позивачки і у неї ночував. [PERSON] пояснила, що їй відомо, що її батько проживав з іншою жінкою, [PERSON] , з 2021 року. Коли [PERSON] приїжджала у відпустку до батька, то вони разом відпочивали, ходили на шашлики. Також батько знайомив її з ще однією [PERSON] , яка проживає у м. Вінниця. Вони разом з батьком та [PERSON] відпочивали, і відповідач їздила до неї в гості. Коли батько був на війні, вона спілкувалась із батьком по відеозв`язку. Протягом всього часу, коли відповідач приїжджала до батька, позивача жодного разу не бачила. Позивачка приїхала до дідуся відповідачки, коли загинув батько [PERSON] , до того приїжджала лише один раз, коли кололи свиню і була [PERSON] , тоді позивачка на подвір`я не заходила. [PERSON] вказала, що з березня 2022 року проживає за адресою [ADDRESS] , де проживає батько померлого, до того вона проживала в м. Вінниця. За той час, коли відповідачка проживає в будинку дідуся, позивачка приїжджала до дідуся два рази. На похороні бабусі були батько та [PERSON] , позивачки не було. Вказувала, що зі слів батька, у нього були сумніви, чи [PERSON] - це його дитина. Також зазначила, що батько більшу частину часу проживав з [PERSON] в м. Вінниця в районі «Вишенька» як сім`я в період з 2021 року до війни, це відповідачці відомо зі слів батька, але час від часу [PERSON] приїжджав до своїх батьків. В гостях вдома у [PERSON] і батька відповідачка не була, точної адреси їх проживання не знає, те, що вони проживали разом - відповідачці відомо зі слів батька, який так охарактеризував свої відносини із [PERSON] . Про спільні покупки батька та [PERSON] , чи був спільний бюджет, відповідачці не відомо, знає, що [PERSON] працює перевіряючою на пошті. Після того, як бабуся захворіла, батько багато часу проводив біля дідуся, допомагав йому. На похороні батька були [PERSON] , її мати та син [PERSON] , якого відповідачка вперше побачила на похороні. [PERSON] не займалася організацією похорону [PERSON] . [PERSON] зазначила, що коли вона проживала у Вінниці, то приїжджала до дідуся в село Мізяківські Хутори раз на 2-3 місяці. За 9 років (за той період, який позивачка вказувала як період спільного проживання з померлим) позивачка приїжджала до батьків [PERSON] 2-3 рази, це вона знає зі слів бабусі і дідуся. [PERSON] вважає, що якби позивачка проживала з її батьком однією сім`єю, то вона б приїжджала частіше. На думку [PERSON] , якби у позивачки з [PERSON] була нормальна сім`я, то дружина би не звернулася до суду за стягненням аліментів. Після повномасштабного вторгнення до дідуся приїжджала [PERSON] . Підтвердила, що подавався позов про стягнення з батька на її користь аліментів. [PERSON] також повідомила, що коли вона уже приїхала з речами до дідуся, то позивачки приїхала і викосила город, це було після смерті батька, на город її пустив дідусь, у той день позивачка просила сусідку винести з будинку дідуся її речі (одяг), які сусідка винесла. Після смерті батька позивачка дзвонила до дідуся з приводу встановлення пам`ятника на могилі батька. Щодо своєї відсутності на похороні матері [PERSON] позивачка додатково пояснила, що у той час вона перебувала за кордоном з безпекових міркувань у зв`язку із військовою агресією проти України,. Представник відповідача заявив клопотання про допит в якості свідка [PERSON] , яке було задоволено судом, однак надалі сторона відповідача відмовилася від допиту вказаної особи, оскільки не змогли забезпечити її явку у судове засідання. 3. Фактичні обставини, встановлені судом [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 44 роки у місті Авдіїївка Донецької області внаслідок військових дій, що підтверджується даними повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.09.2022 виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, даними лікарського свідоцтва про смерть № 3805, виданого 30.07.2022 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради». За даними витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протокол №2061 від 25.11.2022, травма та причина смерті військовослужбовця, прапорщика [PERSON] , пов`язана із захистом Батьківщини. [PERSON] мав статус учасника бойових дій, що підтверджується даними посвідчення серії [NUMBER] , виданого 07.08.2018 року. Згідно із відповіддю командира військової частини [NUMBER] від 30.03.2023 №2474 на адвокатський запит адвоката Лавренчука А. С., повідомлено, що особова справа [PERSON] не надходила до військової частини [NUMBER] . За даними витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 08.03.2022 №2, прапорщика запасу [PERSON] зараховано до списків особового складу в/ч [NUMBER] . Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 24.09.2022 №202, прапорщика [PERSON] , який загинув [INFO] , виключено із списків особового складу частини, вказано, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. У наказі вказано: батька [PERSON] , дружину [PERSON] , сина [PERSON] , дочку [PERSON] , сина [PERSON] . За даними довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 08.09.2022 № 910, копія якої була додана до відповіді командира військової частини [NUMBER] від 30.03.2023 №2474 на адвокатський запит, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.05.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . За даними повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.08.2022 виконавчим комітетом Мигалівецької сільської ради Барського району Вінницької області, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . За даними відповіді приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Юрчишиної О. П. №85/0214 від 30.05.2023, згідно з матеріалами спадкової справи, відкритої до майна померлого [INFO] [PERSON] , у спадкодавця є спадкоємці першої черги. Спадкоємці першої черги заявили про прийняття спадщини, спадкувати майно [PERSON] , [PERSON] зможе у випадку, коли факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини буде встановлений рішенням суду. За даними акта № 18 від 01.03.2023 обстеження погосподарського номера 02-0117 за адресою: [ADDRESS] , комісія в складі старости Мигалівецького старостинського округу Казіка В. С., сусідів [PERSON] , [PERSON] , при перевірці факту проживання [PERSON] , [INFO] , встановили, що зі слів сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року по 28.07.2022 проживала в громадянському шлюбі з [PERSON] , [INFO] , від якого народився син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації з [PERSON] разом на одному погосподарському номері однією сім`єю і вели спільне господарство. За даними довідки, виданої старостою Мигалівецького старостинського округу Барської міської ради № 75 від 02.03.2023, [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року по 28.07.2022 проживала в громадянському шлюбі з [PERSON] , [INFO] , від якого народився син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживав за даною адресою без реєстрації з [PERSON] разом на одному погосподарському номері однією сім`єю і вели спільне господарство. Відповідно до рішення Барського районного суду від 24.07.2020, [PERSON] , [INFO] визнано батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, до повноліття дитини. У рішенні вказано, що відповідач [PERSON] позов визнав повністю. За даними виписок по рахунку [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк», від [PERSON] надійшли кошти 27.07.2022 в сумі 2010,05 грн, 26.07.2022 в сумі 5025,13 грн, 23.06.2022 в сумі 12025,25 грн, 20.05.2022 в сумі 4020,10 грн, 07.05.2022 в сумі 1005,03 грн, 25.04.2022 в сумі 5045,23 грн. 03.08.2022 [PERSON] знімала готівку зі свого рахунку у банкоматі у м. Вінниця, що підтверджується даними виписки по рахунку [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк». За даними договору-замовлення на поховання від 03.08.2022 [PERSON] (батько) був замовником на поховання [PERSON] , [INFO] , у Вінницькому обласному центрі ритуальних товарів і послуг «Реквієм». У договорі зазначено також номер телефону [NUMBER] та ім`я контактної особи, крім батька, - [PERSON] . За даними товарного чеку №03/08/2022 від 03.08.2022, [PERSON] була замовником ритуальних товарів та послуг для організації поховання [PERSON] в постачальника фізичної особи-підприємця [PERSON] . Позивачем надані копії фотографій, на яких зображений померлий [PERSON] у військовій формі (а.с. 38, том 1), момент виписки позивачки [PERSON] з пологового будинку після народження сина [PERSON] , де померлий [PERSON] тримає дитину на руках (а.с. 39, том 1), момент святкування Нового року у сестри позивачки, де померлий [PERSON] разом із позивачкою тримають сина [PERSON] на руках, сидячи за столом (а.с.39, том 1), фотографії, де зображений померлий у військовій формі разом із сином [PERSON] (а.с.40, том 1), фотографії з хрестин [PERSON] (а.с.40, том 1). Події та осіб, які зображені на фотографіях встановлено з пояснень позивачки [PERSON] і показань свідків, яким надавалися вказані фотографії для огляду під час судового засідання. З даних скріншотів переписки в додатку «Вайбер» між позивачкою [PERSON] і померлим [PERSON] встановлено, що останні два дні перед загибеллю ( [INFO] ) і в день загибелі ( [INFO] ) між ними велася переписка, зокрема померлий [PERSON] повідомляв позивачці в загальному про важкі бої, про переказ коштів на її рахунок, обговорював із нею особисті стосунки його батька із своїм братом, обговорювали питання викосу трави в домогосподарстві батька. Зокрема, [PERSON] надіслав повідомлення такого змісту (за 27.07.2022): [PERSON] : «Якщо що позаботься про тато хоч передзвонюй інколи йому 1 із100 що поверн» [PERSON] : «…. В мене відпустка з серпня, якщо хоч, то можу провідати діда. Якщо буде копати картоплю, то поможу зібрати». Пізніше 27.07.2022 [PERSON] написав: «Подивись в завтра малому що йому треба ти сама знаєш щоб усе було до школи з іголочки і за скутер скажеш скільки ще треба грошей ок. Пиши коли зможеш я все рівно несплю ночью». У день загибелі [PERSON] запитував, як у позивачки справи і чому вона не пише йому, на що вона розповіла, чим була зайнята і що робитиме увечері. У цей же день знову повідомляв в загальному про важкі бої і просив позивачку подивитися за татом. Те, що переписка велася між позивачкою і померлим [PERSON] підтверджується тим, що у повідомленні від 26.07.2022 вказано: «Переслав тобі 5000 тисяч купиш щось малому обізательно пластилін», а за даними виписки по рахунку [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» 26.07.2022 на рахунок позивачки надійшли кошти в сумі 5025,13 грн саме від [PERSON] . Крім того, у повідомленнях від 27.07.2022 вказано: «Я перевів тобі ще 2000 бо незнаю коли ця виплата буде», «Потім прийде виплата ще перешлю подивись скільки коштує цей скутер невеликий і одежа йому і тобі», а за даними виписки по рахунку [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» 27.07.2022 на рахунок позивачки надійшли кошти в сумі 2010,05 грн саме від [PERSON] . За даними довідок виконкому Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 09.08.2022 №830 і №831, які наявні у матеріалах спадкової справи, копія якої була витребувана судом, [PERSON] до дня свої смерті постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відомості про інших зареєстрованих осіб відсутні. За даними інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69813538 від 22.08.2022, за запитом [PERSON] , дата смерті [INFO] , інформація у спадковому реєстрі відсутня. За даними інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №69813524 від 22.08.2022, відомості про [PERSON] , [INFO] відсутні. За даними витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №69813569 від 22.08.2022, [PERSON] є спадкодавцем, номер спадкової справи у спадковому реєстрі: 69600922. За даними заяви [PERSON] від імені малолітнього [PERSON] яка надійшла 23.12.2022 за реєстровим №276/2022, спадкова справа № 82/2022, спадщину після смерті батька [PERSON] від імені малолітнього сина [PERSON] прийняла [PERSON] . За даними заяви [PERSON] від 28.12.2022, яка надійшла 20.01.2023 за №293/2023, зареєстровано в реєстрі за № 2-77, [PERSON] прийняла спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , 1977 року народження. За даними заяви [PERSON] від 27.12.2022, яка надійшла 20.01.2023 за №294/2023, зареєстровано в реєстрі за № 2-76, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом, яка залишилось після смерті його сина [PERSON] , на користь дочки померлого [PERSON] . За даними заяви [PERSON] від 12.01.2023, зареєстрованої приватним нотаріусом Гавінською О. А. в реєстрі за №51, серія та номер бланка НСЕ 468688, [PERSON] прийняв спадщину, яка залишилась після смерті батька [PERSON] . За даними заяви [PERSON] від 12.01.2023, зареєстрованої приватним нотаріусом Гавінською О. А. в реєстрі за №52, серія та номер бланка НСЕ 468689, [PERSON] прийняла спадщину, яка залишилась після смерті батька [PERSON] . [PERSON] також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка надійшла 24.05.2023 за №81/2023, зареєстровано в реєстрі за № 14-2. За даними відповіді приватного нотаріуса Юрчишиної О. П. від 30.05.2023 №85/214, адресованій [PERSON] згідно матеріалів спадкової справи, відкритої Юрчишиною О. П , приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області, до майна померлого [INFO] [PERSON] , у спадкодавця наявні спадкоємці першої черги. Спадкоємці першої черги заявили про прийняття спадщини, спадкувати майно [PERSON] [PERSON] зможе лише у випадку, коли факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини буде встановлений рішенням суду. В матеріалах спадкової справи також наявний лист приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О. Ю., адресований нотаріусу Хмільницького районного нотаріального округ Юрчишиній О. П., з проханням надіслати завірену належним чином копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00040835708 від 04.08.2023, наявні відомості про реєстрацію лише одного шлюбу [PERSON] , який був зареєстрований 28.12.2007 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 4214. Згідно з рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.08.2012 №203/4325/12, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.12.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 4214. Згідно з відповіддю Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області від 02.12.2023 № 1145-28.1-35 на адвокатський запит адвоката Лавренчука А. С. від 15.11.2023 №2613, в архіві відділу та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян актові записи про шлюб [PERSON] , [INFO] , після 16.08.2012 відсутні. Згідно з відповіддю [INFO] від 16.01.2024 № 343 на адвокатський запит адвоката Лавренчука А. С. від 08.01.2024 №2719, [INFO] документи (засвідчені копії) із особової справи [PERSON] , [INFO] не надавались. Військовозобов`язаному, який призивається на військову службу та є офіційно працевлаштованим, повідомлення керівнику підприємства про мобілізацію видається особисто. [INFO] не фіксується момент надання такого повідомлення, а тому встановити, чи надавалося воно [PERSON] , не є можливим. Щодо отримання копій документів з особової справи [PERSON] до [INFO] адвокатських запитів Білозор О. Л. не надходило. Відповідно п.3.30 Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію, затвердженого Наказом Генерального Штабу Збройних Сил України від 30.01.2023 №12, відомості із особової справи військовозобов`язаних містять гриф обмеженого доступу «Для службового користування», а тому надання копій з особових справ військовозобов`язаних забороняється. Згідно з відповіддю [INFO] від 14.02.2024 № 2015 на адвокатський запит адвоката Лавренчука А. С. від 05.02.2024 №2799, громадянка [PERSON] до [INFO] не зверталась, оскільки заяви чи звернення від такої на адресу [INFO] не находили. Копія паспорту громадянина [PERSON] посвідчувалась при направленні особової справи військовослужбовця за місцем проходження військової служби за контрактом та до військової частини під час мобілізації. Згідно з відповіддю [INFO] від 14.02.2024 № 2016 на адвокатський запит адвоката Лавренчука А. С. від 05.02.2024 №2800, за інформацією на електронних носіях [INFO] , зазначено, що громадянин [PERSON] станом на 08.03.2022 був тимчасово не працюючим. Дана інформація вносилась на електронні носії зі слів мобілізованого. 4. Оцінка суду і застосовані судом норми права Відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №205/4245/17. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню поняття «член сім`ї». Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Оцінивши надані письмові і електронні докази та показання свідків в їх сукупності та взаємозв`язку між собою, виокремивши показання про факти від оціночних суджень свідків, суд переконався, що між [PERSON] і померлим [PERSON] дійсно склалися сталі взаємовідносини, притаманні подружжю, тобто що вони дійсно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу по [ADDRESS] з 02.06.2014 до дня смерті [PERSON] , що сталася [INFO] . Зокрема, ті обставини, що [PERSON] і померлий [PERSON] проживали разом по [ADDRESS] і були пов`язані спільним побутом, робили спільні витрати на покупки побутових речей в інтересах сім`ї, спільно обробляли город і проводили ремонтні роботи у вказаному домогосподарстві, разом випасали худобу з власного домогосподарства, тобто вели спільне господарство, разом відвідували батьків померлого, допомагали у господарстві батьків померлого, спільно опікувалися сином [PERSON] , тобто мали взаємні права та обов`язки, мали особисті стосунки, характерні для подружжя, які ґрунтуються на почуттях взаємної любові і турботи, підтверджуються показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , показання яких місять відомості про конкретні факти, які відображають деталі із їх спільного життя. Крім того, свідок [PERSON] підтвердила, що з 2019 по березень 2022 року, будучи на військовій службі, [PERSON] приїжджав до позивачки в село Мигалівці, свідок також підтвердила, що [PERSON] разом із позивачкою жили разом однією сім`єю з літа 2014 року. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] проживав разом із позивачкою однією сім`єю з 2014 року до повномасштабної війни (яка почалася у лютому 2020 року). Свідок [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою матері померлого [PERSON] , підтвердила, що у 2017 році [PERSON] з позивачкою збирали сіно у її господарстві, чим також підтверджується наявність взаємних прав та обов`язків, характерних для сім`ї, які проявляються в обов`язку проявляти турботу до родичів один одного. Крім того, свідок [PERSON] підтвердив, що позивачка відвідувала батька померлого навіть без [PERSON] , коли останній перебував на військовій службі, і допомагала його батькові по господарству, продовжувала допомагати батькові і після смерті [PERSON] , що свідчить про виконання нею своєї обіцянки, даної [PERSON] в останні дні перед смертю, коли він просив позивачку доглянути його батька, якщо з ним щось станеться (таке прохання померлого підтверджується даними переписки між ним та позивачкою у месенджері Вайбер). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що померлий [PERSON] називав [PERSON] дружиною. Суд відхиляє показання свідка [PERSON] про те, що померлий [PERSON] проживав у селі Міязківські Хутори, оскільки ці показання не містять відомостей про конкретні факти, які б свідчили саме про постійне проживання [PERSON] у вказаному селі, ці показання спростовуються сукупністю інших доказів у справі, а припущення свідка про відсутність дружини [PERSON] ґрунтуються на власних оціночних судження свідка. Крім того, з пояснень позивачки та показань інших свідків (зокрема, свідка [PERSON] ) встановлено, що [PERSON] дійсно періодично відвідував своїх батьків, а після смерті матері - лише батька, який проживає в селі Мізяківські Хутори, певний час [PERSON] працював у цьому селі на лісогосподарстві до мобілазції у 2022 році. Показання свідка [PERSON] , яка зазначила, що у [PERSON] було багато жінок, є неконкретними і не містять фактичних даних на спростування факту наявності сімейних відносин між [PERSON] і [PERSON] , не містять фактичних даних про наявність ознак сімейного життя з іншою жінкою. Ті обставини, що на впізнання тіла [PERSON] його батько прийшов із позивачкою, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] , і саме з нею разом придбавав ритуальні речі для організації похорону, що підтверджується даними товарного чека №03/08/2022 від 03.08.2022, виданого ФОП [PERSON] , також свідчать про те, що найближчою жінкою для померлого була саме позивачка, і що між нею та померлим сформувалися сімейні зв`язки. Факт спільного проживання позивачки разом із [PERSON] по [ADDRESS] , крім показань свідків, підтверджується також даними довідки старости Мигалівецького старостинського округу Жмеринського району Вінницької області №75 від 02.03.2023 і даними акта обстеження місця проживання №18 від 01.03.2023. Ті обставини, що [PERSON] надавав фінансову допомогу позивачці не тільки на придбання речей для сина, але й особисто для позивачки, що свідчить про наявність спільного бюджету, підтверджуються даними виписки по рахунку [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» у сукупності із даними переписки між позивачкою і [PERSON] у месенджері «Вайбер» в останні дні перед смертю [PERSON] . Характер вказаної переписки у месенджері «Вайбер» в останні дні перед смертю [PERSON] свідчать про те, що до останнього дня його життя між ним та позивачкою зберігалися сімейні відносини. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що вважаючи, що у нього дуже малі шанси повернутися із фронту, [PERSON] просив саме позивачку потурбуватися про його батька у разі його загибелі, при цьому надсилав кошти на рахунок позивачки не лише для сина, але й для того, щоб позивачка зробила покупки і для себе, обіцяв ще скинути їй кошти із майбутніх виплат, в останні дні обговорював з позивачкою, що потрібно зробити в домогосподарстві батька (зокрема, викосити траву), обговорював питання взаємовідносин у родині батька, обговорював питання щодо необхідних покупок для сина, що свідчить про спільне опікування дитиною. Показання відповідачки [PERSON] , яка зазначила, що батько більшу частину часу проживав однією сім`єю з [PERSON] в м. Вінниця як сім`я в період з 2021 року до війни є неконкретними, вона не повідомила деталей про обставини, які свідчать про наявність сталих взаємовідносин, характерних для сім`ї, які вона спостерігала особисто. Крім того, ці показання спростовуються сукупністю інших доказів у справі. Заперечення [PERSON] факту спільного проживання позивачки [PERSON] з її померлим батьком ґрунтуються на її власних оціночних судженнях щодо характеру взаємовідносин між позивачкою та її батьком, а не на фактах із їхнього спільного життя, які вона спостерігала особисто. Суд відхиляє як недопустимі і недостовірні докази надані адвокатом Білозором О. Л. документи, а саме: посвідчену адвокатом копію повідомлення, у якому вказано, що військовозобов`язаний [PERSON] . 08.03.2022 призивається [INFO] по мобілізації, доручено цивільній дружині [PERSON] одержати його заробітну плату; копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] та картку платника податків [PERSON] , [INFO] , які посвідчені печаткою [INFO] ; копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого [PERSON] , [INFO] , які посвідчені печаткою [INFO] . Допустимість і достовірність вказаних документів спростована наданими представником позивачки доказами, а саме відповідями [INFO] від 16.01.2024 № 343, від 14.02.2024 № 2015, від 14.02.2024 № 2016, якими підтверджується, що ні адвокат Білозор О. Л., ні [PERSON] не зверталися до [INFO] із запитом про надання документів (засвідчених копій) із особової справи [PERSON] , [INFO] , такі документи [INFO] не надавались. Крім того, [INFO] зазначив, що відомості із особової справи військовозов`язаних місять гриф обмеженого доступу «Для службового користування», а тому надання копій з особових справ військовозобов`язаних забороняється, і посвідчувалася лише копія паспорта [PERSON] . Таким чином, ні адвокат Білозор О. Л., ні [PERSON] не могли отримати жодних копій документів із особової справи [PERSON] . Крім того, повідомлення керівнику підприємства (установи) може бути видано лише військовозобов`язаному для подання його роботодавцю, однак на момент мобілізації 08.03.2022 [PERSON] не був працевлаштованим, тому підстав для оформлення такого повідомлення не було. Проходження [PERSON] військової служби, реєстрація та проживання у військовій частині не можуть свідчити про те, що він із позивачкою [PERSON] не перебували у фактичних сімейних відносинах, оскільки вказують лише на виконання [PERSON] військового обов`язку. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 279/2014/15-ц. Щодо доводів відповідачки відносно встановлення факту батьківства [PERSON] за рішенням суду і стягнення з нього аліментів, суд зауважує, що позивачка надала вичерпні пояснення з приводу того, чому у свідоцтві про народження дитини відомості про батька відсутні, і про те, що вона не звертала рішення до примусового виконання, і ці пояснення відповідають реаліям суспільних відносин. Крім того, суд враховує надані позивачкою фотографії щодо присутності [PERSON] під час виписки позивачки з пологового будинку, показання свідків щодо його присутності на хрестинах дитини, щодо його ставлення до дитини, а також дані переписок у месенджері «Вайбер» між позивачкою і [PERSON] , якими підтверджується спільна опіка позивачки і [PERSON] над дитиною від моменту народження дитини і до моменту смерті [PERSON] , а також дані виписок по рахунку позивачки, які підтверджують періодичні перекази коштів [PERSON] на рахунок позивачки як на утримання дитини, так і на утримання позивачки. Відтак, обставини визнання батьківства за рішенням суду і стягнення аліментів не свідчать про відсутність сімейних відносин чи їх переривання. Таким чином, сукупність досліджених у справі доказів безсумнівно свідчить про доведеність факту проживання позивачки [PERSON] із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в селі Мигалівці Жмеринського району з 02.06.2014 до дня його смерті, яка сталася [INFO] . Згідно з приписами норм ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Зі змісту позовної заяви вбачається, що метою звернення заявниці до суду є бажання претендувати на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , а також подальша реалізація її прав як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Згідно з пунктом 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, серед інших категорій, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. У постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, Велика палата Верховного Суду виснувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що між позивачкою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач (тобто Міністерство) не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Отже, оскільки відповідні органи, які приймають рішення про надання соціальних виплат членам сімей загиблих військовослужбовців на є суб`єктами отримання таких виплат, тому між позивачкою і цими органами відсутній спір про право, і рішення у цій справі не може вплинути на цивільні права або обов`язки цих органів щодо однієї зі сторін, тому такі органи не підлягали залученню до участі у цій справі. Крім того, під час судового розгляду встановлено також, що встановлення факту проживання позивачки із померлим однією сім`єю до моменту його смерті має також юридичне значення для доступу позивачки до могили померлого, адже, як вбачається з пояснень позивачки і показань в якості свідка відповідачки [PERSON] , родина загиблого не визнає права позивачки на доступ до могили і можливості її впорядкування, оскільки вважає, позивачка була ніким для померлого. Так, відповідно до частин 3-4, 6 статті 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання). У справі, що розглядається, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу стосується не тільки прав позивачки і породження для неї юридичних наслідків, а й безпосередньо впливає на права відповідачів, які заперечують як доведеність вказаного факту, так і заперечують право позивачки на отримання виплат як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, її право на доступ до могили померлого і право претендувати на спадщину. Тому справу належить розглядати в порядку позовного провадження. Як встановлено судом у цій справі, між позивачкою та померлим [PERSON] існували сімейні відносини, притаманні подружжю, протягом тривалого часу аж до моменту смерті [PERSON] . Отже, на ситуацію позивачки поширюються гарантії, передбачені статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Згідно із статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Для пояснення змісту поняття втручання у право на повагу до сімейного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції, суд наводить рішення Європейського суду з прав людини (далі - Європейський Суд) у справі «MENNESSON ПРОТИ ФРАНЦІЇ» (заява № 65192/11, рішення від 26.06.2014) (рішення доступне в перекладі українською мовою на порталі HUDOC за посиланням: https://bit.ly/3zYhAQ3). Суд уважає цю справу релевантною саме в контексті з`ясування того, який захід може становити втручання і якими є критерії оцінки правомірності такого втручання з точки зору статті 8 Конвенції. Визначаючи наявність втручання у права, гарантовані статтею 8 Конвенції, у вказаному рішенні (§ 48-50) Європейський Суд зазначив таке. Сторони згодні з тим, що відмова французьких державних органів юридично визнати сімейний зв`язок, який об`єднує заявників, становить «втручання» у їхнє право на повагу до сімейного життя і тому порушує питання скоріше щодо негативних, аніж позитивних зобов`язань держави-відповідача за статтею 8. Суд погоджується з цим. Він нагадує, що таким самим був його підхід у справах Wagner і J.M.W.L. (цитовано вище, § 123) і Negrepontis-Giannisis проти Греції (№ 56759/08, § 58, 3 травня 2011 року), які стосувались відмови люксембурзьких і грецьких судів юридично визнати усиновлення, постановлені рішеннями іноземних судів. Суд уточнює, що, як і у згаданих справах, у даній заяві було втручання у здійснення права, гарантованого статтею 8 не лише щодо «сімейного життя», але й щодо «приватного життя». Подібне втручання суперечить статті 8, якщо воно не «передбачене законом», не переслідує законну ціль чи цілі з огляду на другу частину цієї норми і не є «необхідним у демократичному суспільстві» для їх досягнення. Поняття «необхідності» передбачає втручання, засноване на вищих суспільних потребах і, зокрема, пропорційне щодо переслідуваної законної мети (див., наприклад, Wagner і J.M.W.L, цитовано вище, § 124, і Negrepontis-Giannisis, § 61). Таким чином, застосовуючи вищенаведені принципи до обставин справи, що розглядається, суд уважає, що відмова суду юридично визнати факт існування фактичних шлюбних відносин становитиме втручання у здійснення права, гарантованого статтею 8 Конвенції щодо «сімейного життя». Таке втручання суперечитиме статті 8 Конвенції, якщо воно не передбачене законом, не переслідує законну ціль і не є необхідним у демократичному суспільстві. Питання законності і легітимної мети втручання у права позивачки не викликає сумніву, оскільки згідно із законом суд уповноважений розглядати справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, і відмова у встановленні такого факту, з підстав, які визначені національним законом, переслідує законну ціль, яка визначена у частині 2 статті 8 Конвенції - захист прав і свобод інших осіб, зокрема у цій справі - дітей та батька померлого, які є відповідачами. Відтак, слід надати оцінку пропорційності такого втручання за критерієм необхідності у демократичному суспільстві, що передбачає наявність нагальної суспільної потреби у такому втручанні і пропорційності заходу втручання переслідуваній легітимній меті. У цьому контексті суд зауважує, що за тих обставин, що судом визнано вказаний факт щодо суті доведеним, відмова у задоволенні вимог позивачки про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу лише з формальних міркувань, як от з тих, що позивачка не є спадкоємцем першої черги, через неефективність способу захисту, оскільки не заявлено додаткової майнової вимоги, не буде необхідним у демократичному суспільстві, бо не існує нагальної суспільної потреби для цього і такий захід не буде пропорційним меті захисту майнових інтересів відповідачів, оскільки на ваги поставлено право позивачки на повагу до її сімейного життя. Отже, оскільки встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із померлим, що означає визнання за позивачкою статусу фактичної дружини померлого, має юридичне значення саме по собі як основа особистої і соціальної ідентифікації особи у стосунках із родичами померлого і як реалізація гарантій поваги до сімейного життя позивачки, а також для безпосередньої реалізації її права на доступ до могили померлого, для реалізації прав на соціальні виплати та пільги для членів сімей загиблих військовослужбовців, з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. 5. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач просила судові витрати залишити за нею, тому суд не стягує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved