Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

09 травня 2024 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: визнання права на земельну частку (пай) із земель державної власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Ольшанців» на території Радсадівської (до адміністративної реформи - Козирської) сільської ради площею 7,42 умовних кадастрових гектарів. В обґрунтування позову зазначив, що 26 січня 1998 року [PERSON] склала на його ім`я заповіт, яким заповіла все своє майно. [INFO] не змінивши заповіту, [PERSON] померла. Оскільки реалізувати своє право на спадщину в позасудовому порядку він не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавиці, він змушений звернутися з позовом до суду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Остання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оглянувши матеріали спадкової справи №47/98, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 січня 1998 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с. 40-41). [INFO] не змінивши заповіту [PERSON] померла (а.с. 38, 39 - зворотній бік - 40). 22 травня 1998 року [PERSON] подав до другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 37 - зворотній бік). За змістом роз`яснення державного нотаріуса Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області у порядку заміщення державного нотаріуса Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 06 березня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Ольшанців» Очаківського району Миколаївської області розміром 7,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно на ім`я спадкодавиці. Відповідно до сертифікату серії МК № 0161728, виданого 25 вересня 1997 року, [PERSON] отримано сертифікат на земельну частку (пай) в КСП «ім. Ольшанців» на території Козирської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Розмір земельної частки (паю) - 7,42 га, підстава для реєстрації - рішення Очаківської РДА №345 від 29 жовтня 1996 року (а.с. 38 -зворотний бік - 39). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула за життя право на земельну частку (пай), і той факт, що у спадкодавця відсутній оригінал сертифікату, не може це право нівелювати. Цивільний кодекс України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, у книзі шостій «Спадкове право» містить норми, які врегульовують правовідносини, що виникають у зв`язку із спадкуванням. У пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкові відносини були врегульовані відповідними нормами ЦК УРСР. Відповідно до ст. 534 ЦК України (1963р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. За змістом ст. 534 ЦК України (1963р.) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] у останньої не було неповнолітніх або непрацездатних дітей, а також непрацездатного чоловіка та утриманців (а.с. 41 - зворотній бік). За змістом ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, а також того факту, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який у передбачений строк прийняв спадщину, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавиці через нотаріальну контору не може отримати свідоцтво про право на спадщину, не спростовує і не позбавляє позивача права на оформлення спадщини за заповітом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved