Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Адвокат Пинчук Наталія Василівна, яка діє в інтересах [PERSON] , на підставі доручення Івано-Франківського міського центру з надання безоплатної вторинної допомоги від 22.08.2023 № 0901-0000512, звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] народився [INFO] у с. Боднарів, Калуського району Івано-Франківської області. Починаючи із дати народження і до 2015 року мешкав за адресою: [ADDRESS] . З 2015 року і на даний час заявник перебуває (проживає) у своєї рідної сестри [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Навчався у Боднарівській школі, що підтверджується довідкою Боднарівського ліцею Калуської міської ради Івано-Франківської області від 16.12.2023 № 64 на адвокатський запит адвоката Пинчук Н.В. від 12.12.2023. У подальшому, з 01.09.1980 по 01.03.1984 навчався в Чернівецькому житлово-комунальному технікумі, що підтверджується копією диплому ЖТ № 977910 та копією листа Чернівецького фахового коледжу від 20.11.2023 № 01/438 на адвокатський запит адвоката Пинчук Н.В. від 01.11.2023. По закінченню повного курсу навчання отримав диплом (ЖТ № 977910 р/н 4875 01.03.1984). 12 листопада 1981 року отримав паспорт серії [NUMBER] , виданий ОВД Ленінського райсполкому м. Чернівці. Дані про вказаний паспорт, зазначені в особовій картці, заповненій в Інституті «Івано-Франківськагропроект», де працював техніком-геодезистом з 04 липня 1986 року по 20 травня 1988 року. Після втрати паспорта, в силу своєї необізнаності, новий паспорт не оформляв. У зв`язку із неможливістю працевлаштуватись, заявник звернувся до Івано-Франківського відділу Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області із заявою про отримання паспорта громадянина України. Проте, йому було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України, оскільки за проведеної перевірки встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року не вдалося. Відсутність паспорта позбавляє [PERSON] , як громадянина України, багатьох можливостей та унеможливлює вирішення питання щодо отримання документів, що посвідчують його особу, а також можливості працевлаштуватись, вирішувати питання, пов`язані з укладенням цивільно-правових угод, здійснювати банківські операції, тощо. У зв`язку з чим він змушений звернутись до суду із даною заявою. Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали заяву, просять її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні вказав, що проведеною перевіркою встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року не вдалося. Зважаючи, що факт проживання заявника підтверджено показами свідка, поклався на розсуд суду при вирішенні справи. У судовому засіданні допитано як свідка [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника та його представника, свідка, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у с. Боднарів, Калуського району Івано-Франківської області, що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с. 7). [PERSON] навчався у Боднарівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів з 1972 по 1980 рік, що підтверджується довідкою Боднарівського ліцею Калуської міської ради Івано-Франківської області від 16.12.2023 № 64 (а.с. 15). З 01.09.1980 по 01.03.1984 [PERSON] навчався в Чернівецькому житлово-комунальному технікумі, що підтверджується копією диплому ЖТ № 977910 та копією листа Чернівецького фахового коледжу від 20.11.2023 № 01/438, у якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався у Чернівецькому житлово-комунальному технікумі на денній формі навчання з 01.09.1980 по 01.03.1984 згідно з наказами: наказ про зарахування (від 10.09.1980 № 258 учбова частина §2 п.4, наказ про відрахування від 01.03.1984 № 111, §2 п.32). По закінченню повного курсу навчання отримав диплом (ЖТ № 977910 р/н 4875 01.03.1984) (а.с. 9, 10). 12 листопада 1981 року заявник отримав паспорт серії [NUMBER] виданий ОВД Ленінського райсполкому м. Чернівці. Дані про вказаний паспорт, зазначені в особовій картці, заповненій в Інституті «Івано-Франківськагропроект», де [PERSON] працював техніком-геодезистом з 04 липня 1986 року по 20 травня 1988 року, що вбачається з копії наказу про прийняття на роботу № 3-к від 03.07.1986 року, копії наказу про звільнення з роботи від 20.05.1988 року № 38-к та копії особової справи (а.с. 11, 12, 13). Як вбачається з довідки Боднарівського старостинського округу Калуської міської ради Івано-Франківської області від 20.12.2023 № 20, [PERSON] [INFO] , постійно проживав у с. Боднарів Калуського району Івано-Франківської області до червня 1987 року (за даними Погосподарської книги № 5 Боднарівської сільської Ради народних депутатів на 1986-2000 р.р., арк. 91) та був зареєстрований у господарстві № 408. Правила ведення погосподарських книг того часу не передбачали вказування адреси проживання. На даний час господарство № 408, у якому станом на 1987 був зареєстрований гр. [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-20). У судовому засіданні допитано як свідка [PERSON] , який повідомив, що добре знає [PERSON] , який доводиться рідним братом його дружині. [PERSON] народився у с. Боднарів, там і проживає. Йому відомо, що заявник коли їздив на роботу у Буковель, там втратив паспорт. На даний час проживає у них вдома. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, що постійно проживали на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які проживали на території України, станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав. За змістом Указу Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року, зазначений факт має бути підтверджено відповідним рішенням суду. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, станом на 24 серпня 1991 року. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт проживання заявника на території України, за станом на 1991 рік підтверджується долученими до справи доказами у їх сукупності, а також показами свідка. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Листом Верховного Суду України, від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, або набрання чинності Законом, від 18 січня 2001 року «Про громадянствоУкраїни», є підставою для оформлення належності до громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України, залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України, станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України, станом на 24 серпня 1991 року, або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала, станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України» також Указом Президента України, від 27 березня 2001 рок,у № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання заявника [PERSON] на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття ним громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником паспорта громадянина України у встановленому законом порядку. Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України, від 27 березня 2001 року № 215 та у відповідності до норм Закону України «Про громадянство України», вказане рішення разом з іншими документами є підставою для отримання [PERSON] громадянства України. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо необхідності встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року (включно).

Outcome: approved