Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить: - автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, рік випуску 2008,реєстраційний номер [NUMBER] ; - нежитлові приміщення №76-1-:-76-6 в літері А9, розташовані за адресою: [ADDRESS] . 31.05.2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , однак отримала відмову у зв`язку із пропущенням строку подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується листом №364/01-16 від 02.06.2023 року. Ухвалою судді від 07 липня 2023 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У відзиві на позов зазначено, що у позивача не було об`єктивних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, а посилання позивача на те, що вона є військовослужбовцем, на території України введений воєнний стан, вона приймала участь у бойових діях, на думку представника відповідача адвоката Андрійко О.В. жодним чином не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій спрямованих на звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки вона може бути подана, як особисто так і поштовим зв`язком, у зв`язку з чим, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідь на відзив на позовну заяву містить твердження про те, що законодавець не визначив конкретного переліку причин, які можуть бути визнані поважними при розгляді даної категорії справ. Проходження позивачем військової служби, участь у бойових діях та захист Батьківщини (в умовах воєнного стану) є непереборною обставиною для спадкоємця у цій ситуації. Представник позивача адвокат Лихачов Р.Б. в судовому засідання надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Андійко О.В. в судовому засідання надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] є донькою померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00034900677. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить: - автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, рік випуску 2008,реєстраційний номер [NUMBER] ; - нежитлові приміщення №76-1-:-76-6 в літері А9, розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є військовослужбовцем Військової частини [NUMBER] з 09.01.2019 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Військової частини [NUMBER] №12/134 від 13.06.2023 року. Відповідно до Довідки [INFO] №12/54 від 28.11.2022 року [PERSON] 07.09.2022 року брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Рішенням комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни №1/1/580 від 02.02.2023 року [PERSON] надано статус учасника бойових дій. З 09.01.2019 по теперішній час та з 24.02.2022 по 25.05.2023 [PERSON] виконувала бойові (спеціальні) завдання у складі відповідних угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] №12/266 від 04.10.2023 року. Таким чином, на час смерті батька і на час подання позовної заяви Позивач є військовослужбовцем та перебуваючи на службі у Збройних Силах України і виконуючи відповідні службові обов`язки, зокрема в період з 09.01.2019 року по теперішній час, тобто у визначений законом період, об`єктивно не мала можливості звернутись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Наведене доводить існування підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки визначений частиною першою\~статті 1270 ЦК України\~строк для прийняття спадщини пропущено позивачем із поважних, не залежних від нього причин. 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія російської федерації в Україні, внаслідок чого введено військовий стан, який був продовжений і триває до теперішнього часу. Тобто станом на 24.02.2022, на початок війни, строк на прийняття спадщини пропущений не був. Однак , питання заведення спадкових справ після початку війни тривалий час залишалося неврегульованим. Законодавство кардинально змінювалося кілька разів. У лютому березні 2022 року нотаріуси та нотаріальні контори майже не працювали. 31.05.2023 року Позивач звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , однак отримала відмову у зв`язку із пропущенням строку подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується листом №364/01-16 від 02.06.2023 року . Відповідно до положень\~статті 1216ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~статті 1217ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено\~статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до приписів\~Цивільного кодексу України\~(статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною третьою\~статті 1272ЦК України\~передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з Інформаційним листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс 12, правила ч. 3 ст.1272ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до\~статті 63Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Судом встановлено, що строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини сплинув. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 4 ст.263ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, пропуск строку для прийняття спадщини у сукупності з іншими обставинами справи вказує, що причини такого пропуску були поважними і не залежали від волі спадкоємця. Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-ц від 28 жовтня 2019 року. З урахуванням викладених обставин, суд визнає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим надає додатковий строк для прийняття спадщини після смерті останнього. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого\~статтею 1270ЦК України\~для прийняття спадщини. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги позивача та вважає за необхідне встановити йому додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері, батька, [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved