Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Адвокат Швець С.В.., який діє від імені та в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстровано між позивачем та відповідачем [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача 17.04.1998 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя сторін не склалось, вони мають різні типи характерів і відносини між ними постійно напружені. Відповідач створює нестерпні умови для спільного проживання. Вказане призводить до конфліктів та непорозумінь з питань ведення спільного господарства та укладу сім`ї. У позивача зникло почуття любові та поваги до відповідача, спільне проживання та збереження сім`ї стали неможливими. Сторони припинили фактичні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, на даний час зареєстровані та проживають за різними адресами. За таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому строк на примирення просить не надавати. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 23.04.2024 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.06.2024 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позиція учасників справи Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник позивача причини неявки не повідомив. Відповідач в\~судові засідання,\~призначені 11.07.2024\~та 03.09.2024,\~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлялася належним\~чином,\~шляхом направлення\~судових повісток\~на адресу\~місця його\~проживання,\~зареєстровану в\~установленому порядку,\~при цьому,\~поштове відправлення\~з судовою\~повісткою про\~виклик відповідача\~на 11.07.2024\~року повернулось\~на адресу\~суду з\~відміткою про\~невручення у\~зв`язку\~з відсутністю\~адресата за\~вказаною адресою.\~Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. 03.09.2024 на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , 17.04.1998 року Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис №9. Побудувати спільне життя сторонам не вдалось, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач не бажає примирення з відповідачем та не має наміру на збереження шлюбу, тому наполягає на його розірванні. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved