Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

25.07.2024 представник позивача [PERSON] звернулася до суду в інтересах КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради із вказаним позовом, де просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії в сумі 57\~047,30 грн і витрати на оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування № 3041 від 18.02.2008, посвідченому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., забезпечується послугами КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з централізованого опалення і постачання теплової енергії. За вказані послуги у період з\~01.12.2012 по 01.07.2024 власником квартири позивачу не сплачені грошові кошти у повному обсязі, в зв`язку з чим підприємство змушене звернутись до суду із позовом про стягнення суми заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26.07.2024 за позовом КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито провадження у справі з проведенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача 03.09.2024 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, яка була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання призначене на 03.09.2024 не з`явилася. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Повістка-повідомлення відповідачу було направлено на адресу її реєстрації, проте 14.08.2024 повідомлення повернулося до суду з відміткою про причини невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже вважається, що відповідач повідомлений про день, час та місце розгляду справі № 296/6780/24 - 14.08.2024 Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи та він може вирішити спір по суті.\~ Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 384388667 від 26.06.2024, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченому 18.02.2008 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за № 3041 (а. с. 7). Вказане житлове приміщення забезпечується послугами КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з централізованого опалення і постачання теплової енергії, на підставі укладеного 28.01.2011 між [PERSON] та КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (далі- Договір). Строк дії договору згідно п. 9.1 - 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим якщо, за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово повідомлено про його розірвання або необхідність перегляду. Строк позовної давності за договором - 5 років Згідно п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Споживач несе відповідальність за порушення зобов`язань установлених законодавством і цим договором (пп. 4 п. 5.1 Договору) Тарифи, за якими проведено нарахування вказані в довідці (а. с. 3). За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ), нарахування здійснюється на 1 особу. З 01.12.2012 року по 01.07.2024 власник не\~в повній\~мірі сплачував\~послуги з\~централізованого опалення, внаслідок чого\~утворилась заборгованість,\~яка становить\~ \~57\~047,30 грн. Так, у грудні 2012 року відповідачем сплачено 216,83 грн, у ліпні 2013 року 50,00 грн, у грудні 2016 року 150,00 грн, у серпні 2019 року 50,00 грн (а. с. 4-6) Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу оплати послуг постачання теплової енергії та централізованого опалення, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», ЖК України та ЦК України. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно із ч. 1 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до положень статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати житлово-комунальних послуг визначений у статті 9 названого Закону, відповідно до якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченому 18.02.2008 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за № 3041, та забезпечується послугами централізованого опалення на площу 37,6 кв.м, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, на підставі Договору від 28.01.2011, що є діючим. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ), нарахування здійснюється на 1 особу. З 01.12.2012 по\~01.07.2024 [PERSON] не\~в\~повному обсязі\~оплачує позивачу послуги,\~внаслідок\~чого за вказаний період утворилась заборгованість в розмірі 57\~047,30 грн. Так, за вказаний період відповідачем сплачено у грудні 2012 року - 216,83 грн, у ліпні 2013 року - 50,00 грн, у грудні 2016 року - 150,00 грн, у серпні 2019 року -50,00 грн (а. с. 4-6) Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц). Таким чином, оскільки відповідач, як власник\~квартири забезпечувався\~послугами з\~централізованого опалення\~на підставі\~договору і у встановленому порядку не відмовився від надання таких послуг, та позивачем доведено наявність заборгованості за надання послуг з централізованого опалення за період з 01.12.2012 року по 01.07.2024, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення\~шляхом стягнення з відповідача заборгованості по сплаті за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн, що підтверджені платіжною інструкцією № 29494 від 26.04.2024 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved