Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

06 червня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати Територіальний сервісний центр ГСЦ МВС України в місті Києві зареєструвати за [PERSON] право власності на автомобіль БМВ 730 LD № кузова [NUMBER] , чорного кольору, 2019 року випуску, реєстрація транспортного засобу серія [NUMBER] від 26.07.2021 року, видана Одеською митницею Державною митною службою, з видачою свідоцтва про реєстрацію, в якому, [PERSON] зазначений як власник транспортного засобу, та видачою номерних знаків. А також стягнути понесені ним судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що весною 2021 року він придбав за 26 600 тисяч доларів автомобіль БМВ 730 LD № кузова [NUMBER] , чорного кольору, 2019 року випуску, транзитний знак 6224 IP, у громадянина Грузії, а саме [PERSON] . Вказаний автомобіль був завантажений на паром, який відправився з міста Батумі до міста Одеса. Коли автомобіль прибув до України, він пройшов відповідну митну реєстрацію, під час якої, жодних порушень чинного законодавства та проблемних питань виявлено не було (реєстрація транспортного засобу серія [NUMBER] від 26.07.2021 року, видана Одеською митницею Державною митною службою України). По прибуттю до ТСЦ 8046 міста Києва, який розташований за адресою м. Київ, Столичне Шоссе, 104, під час оформлення документів для постановки на облік та видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу повідомили, що даний автомобіль знаходиться в міжнародному розшуку ініціатором якого є країна агресор, російська федерація. За яких умов, та чому саме автомобіль знаходиться в міжнародному розшуку позивачу особисто не було відомо, оскільки всі документи на купівлю вказаного автотранспорту були оформлені належним чином та не було питань щодо порушень будь-якого законодавства ні в Грузії де був придбаний транспортний засіб, а ні в Україні, де проходив митне оформлення. В зв`язку з виявленням факту, що автомобіль знаходиться в розшуку, працівниками РСЦ 8046 було викликано слідчо-оперативну групу Голосіївського УП ГУНП в місті Києві для реєстрації вказаної події та проведення в подальшому перевірки щодо виявлених обставин. Після проведеної перевірки щодо міжнародного розшуку та причетності позивача [PERSON] , до незаконному заволодінню транспортним засобом, матеріали були списані до справи в зв`язку з відсутністю події та складу злочину. Автомобіль у позивача [PERSON] не вилучався і знаходиться у володінні до цього часу з відповідними документами. Оскільки вказані факти вказують на ознаки злочину передбаченого статтею 190 КК України тобто, шахрайство відносно [PERSON] , останнім було подано заяву до Голосіївського УП ГУНП в місті Києві щодо шахрайських дій невідомих осіб, які після заволодіння коштами за проданий транспортний засіб, оголосили його в міжнародний розшук. Відомості , викладені в заяві [PERSON] , були внесені в ЄРДР №12022100010001795 від 01.08.2022 року та розпочато досудове розслідування. Громадянин [PERSON] в кримінальному провадженні визнаний потерпілим. У зв`язку з цим [PERSON] , як позивач, вимушений звертатись до суду, з метою відновлення своїх прав, шляхом подачі позову щодо зобов`язання зареєструвати транспортний засіб. В добровільному порядку відповідач РСЦ ГСЦ МВС України в м. Києві у оформленні щодо реєстрації транспортного засобу на позивача відмовив та повідомив, що транспортний засіб знаходиться в розшуку за країною агресором (росія). 13 червня 2024 року суддею Печерського районного суду м. Києва Вовк С. В. відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву в 15-ти денний строк. Призначено справу до розгляду 27 червня 2024 року. У зв`язку з неявкою відповідача, справу відкладено на 16 серпня 2024 року. Представник відповідача, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, його представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, уповноваженого представника до суду не направив. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно із посвідченням про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] Одеська митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ (BMW 730, код згідно з УКТЗЕД - 8703339010, колір - чорний, дата виготовлення - 01 січня 2019 року, номер кузова - [NUMBER] , об`єм двигуна 2993 куб. см, дата переміщення через митний кордон України - 26 липня 2021 року, митниця оформлення - Одеська митниця, наявність необхідних для реєстрації документів - МД UA500100/2021/201854 від 26 липня 2021 року; свідоцтво [NUMBER] від 24 квітня 2021 року), що був завезений [PERSON] 10 квітня 2021 року [PERSON] видано нотаріально посвідчену довіреність на ім`я [PERSON] , за якою уповноважено представника купити за будь-яку ціну і на умовах за своїм розсудом, з правом відмови або розірвання цих договорів, транспортний засіб марки BMW 730D, рік випуску - 2019, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір - чорний, об`єм двигуна 2993, на території Грузії та/або Російської Федерації та/або України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 ЦК України, до яких віднесено, в тому числі, визнання права. Крім того, виходячи із змісту ст. ст. 15, 16 ЦК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову. Враховуючи викладене, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі Порядок реєстрації), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. За змістом пункту 8 наведеного Порядку реєстрації державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Як вбачається із ч. 1 ст. 317 ЦК України, змістом права власності є права власника щодо володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до п. 3, 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджено постановою КМУ від 07 вересня 1998р. №1388) (в редакції яка діяла на момент відчуження автомобіля), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації права власності на автомобіль за позивачем, як за реальним покупцем, на чиї кошти автомобіль був придбаний на підставі ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України. З врахуванням зазначеного позов підлягає задоволенню, оскільки стороною позивача доведено, що відповідач ухилився від постановки на облік та видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу, а іншого стороною не було спростовано вказані відомості.

Outcome: approved