Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

24 січня 2024 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення відповідача з належної позивачці на праві приватної власності квартири за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить вищевказана квартира, в якій зареєстровані її донька та онука, у належній їй квартирі проживає колишній співмешканець її доньки відповідач по справі. Донька з відповідачем не підтримує жодних стосунків, відповідач веде антигромадський спосіб життя, влаштовує сварки, вчиняє психологічний тиск, не бере участі в утриманні дітей, у зв`язку з чим за рішенням суду з нього стягуються аліменти. Наразі позивачка має намір продати квартиру, на прохання звільнити житло відповідач не реагує, хоча має власне житло. Тим самим [PERSON] перешкоджає позивачці у здійсненні права власності на квартиру. 26 січня 2024 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача та усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представниця позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Третя особа [PERSON] також просила задовольнити позовні вимоги і пояснила, що відповідач це її колишній співмешканець, її матір позивачка, дозволила їм проживати в квартирі. Коли в них погіршилися стосунки з 2022 року перестали проживати разом та спілкуватися. Відповідач не виселяється, змінив в дверях замок, чим обмеживши доступ до квартири, з приводу його виселення вона неодноразово зверталася у правоохоронні органи, про що надала відповідні докази. Матір хворіє та уникає з ним спілкування. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, яка повернулася до суду із довідкою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою», а також за фактичним місцем проживання [ADDRESS] , за яким він отримав судову повістку. Причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався. Відповідач в установлений ч.7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, зі згоди позивачки, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представницю позивачки та третю особу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено\~ у ході судового розгляду, позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2010 року на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У квартирі зареєстровані: її донька [PERSON] та онука [PERSON] , хоча фактично вони проживають у квартирі [ADDRESS] . Без реєстрації у належній позивачці квартирі проживає колишній співмешканець доньки позивачки [PERSON] . Місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Як було з`ясовано позивачка на підставі усної домовленості дозволила відповідачу проживати в його квартирі . Наразі донька позивачки не підтримує з відповідачем жодних стосунків, відповідач участі в утримання дітей не бере, у зв`язку з чим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2022 року з нього стягуються аліменти на утримання дітей. Через скрутне матеріальне становище позивачка має намір продати квартиру. Допитана в суді третя особа в якості свідка повідомила суд, що її матір дозволила їм проживати в квартирі, коли народилася дитина. З 2022 року вони разом не проживають, стосунків не підтримують, є рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на утриманн дитини. Вона змушена проживати у матері, тоді як зареєстрована з донькою в квартирі, однак і вони не мають доступу до неї, а також до речей, [PERSON] змінив замки в дверях. Добровільно залишити своє місце проживання відповідач не бажає, у зв`язку з чим вона зверталася до Пересипського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області з проханням виселити відповідача, під час прибуття поліції він відмовився відчинити двері. Відповідно до\~ч.1 ст.4 ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло непорушне та гарантовано статтею 47 Конституції України. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст.321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто\~\~ не\~\~ може\~\~ бути протиправно\~\~ позбавлений\~\~ цього\~\~ права\~\~ чи обмежений у його здійсненні. За нормою ст.319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Статтею ст. 150 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно зі ст.157 Житлового кодексу України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених статтею 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Як закріплено нормами ст.818 ЦК України наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за найм житла (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права володіння та користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред`явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання. Як визначено нормами ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч. 6\~ст.81 ЦПК України). На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника квартири, позивачка надала йому дозвіл на проживання, коли він з її донькою, третьою особою по справі, знаходився у стосунках та спільно проживали. Відповідач в квартирі не зарестрований і письмового дозволу від власника на подальше проживання в кввартирі не отримував. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач самоправно проживає у квартирі, добровільно залишити житло не бажає, чим створює позивачці перешкоди у здійсненні права власності, у зв`язку з чим підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved