Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , р.н.о.к.п.п. [NUMBER] , правовстановлюючого документа: Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ № 002273 від 15.05.1995 року, виданого на підставі рішення виконкому Лозуватської сільської ради народних депутатів № 176 від 22.09.1994 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1394. Обґрунтовує свої вимоги наступним: [PERSON] отримала земельну ділянку за рішенням виконкому Лозуватської сільської Ради народних депутатів від 22 вересня 1994 року № 176. Згідно з інформацією в Державному акті про право приватної власності на землю від 15.05.1995 ДП КВ № 002273 земельна ділянка розміром 0,0610 га в умовних кадастрових одиницях розташована за адресою: Дніпропетровська області, Криворізький район, Лозуватська сільська рада, обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Зарічний плюс № ділянка № 119. Згідно витягу з Державного земельного кадастру №НВ-3500886142022 кадастровий номер ділянки 1221884000:04:002:0300, місце розташування: [ADDRESS] . 10.05.2024 року [PERSON] звернулась до [PERSON] , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу, для посвідчення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. Після перевірки документів, нотаріусом було виявлено помилку в Державному акті на право приватної власності на землю ДП КВ № 002273, виданого 15.05.1995 року, де вказано, що власником земельної ділянки є [PERSON] . Виправити помилку в позасудовому порядку немає можливості, так як орган місцевого самоврядування, що видавав державний акт, не має повноважень щодо внесення змін чи виправлень до державного акту, адже з 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності земельної ділянки не видаються. Встановлення факту того, що в Державному акті про право приватної власності на землю від 15.05.1995 ДП КВ 002273 де була допущена помилка в імені заявниці є необхідним для усунення перешкод у праві розпоряджатись земельною ділянкою, яка перебуває у власності заявника. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.21). Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, викладені у заяві вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Лозуватської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі та при вирішенні питання покладався на розсуд суду. Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Русавська Тамара Василівна, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Враховуючи положення ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників на підставі наявних у справі матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспортних даних паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 10 січня 2002 року прізвище ім`я по батькові заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с.9-10). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 10 січня 2002 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до Довідки про присвоєнні ідентифікаційного номера від 19 травня 2000 року прізвище ім`я по батькові заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с.12). Відповідно до Державного акту на право на земельну ділянку серії ДП КВ № 002273 від 15 травня 1995 року, на підставі рішення виконкому Лозуватської сільської ради народних депутатів від 22 вересня 1994 року № 176 [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] є власником земельної ділянки 0,061 га., яка розташована на території садівничого товариства «Зарічний» тресту «Криворіжжитлобуд», актовий запис № 1394 (а.с.13-14). Згідно витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 3500886142022 від 22.12.2022 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0610 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Лозуватської сільської Ради народних депутатів від 22.09.1994 року № 176, державний акт від 15.05.1995 року ДП КВ 002273 (а.с. 15-18). 30 травня 2024 року до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу звернулася [PERSON] для посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0610 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Русавською Т.В. від 30 травня 2024 року [PERSON] відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки у зв`язку з тим, що наявна розбіжність у поданих документах стосовно імені власника, що не дає можливості встановити факт належності земельної ділянки особі, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії (а.с.19). Як вбачається із Державного акту на право на земельну ділянку серії ДП КВ 002273 від 15.05.1995 року, який складений на підставі рішення виконкому Лозуватської сільської ради народних депутатів від 22 вересня 1994 року № 176 зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Дана помилка перешкоджає заявнику розпоряджатись земельною ділянкою, що перебуває у власності заявника. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Положеннями статті 318 ЦПК України визначено, що у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Тобто суд лише встановлює, що документ виданий певній особі, в дійсності належить їй, але він не вправі вносити виправлення у даний документ. Відтак, для встановлення належності правовстановлюючого документа необхідно подати заяву з доказами того,що цей документ належить заявнику і що установа, яка його видала, не має можливість внести до нього відповідні виправлення. Суд під час судового розгляду має встановити саме факт належності правовстановлюючого документу, а не факти, які підтверджуються цим документом. Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, слугувала постанова приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Русавської Т.В. від 30 травня 2024 року якою [PERSON] відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0610 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що наявна розбіжність у поданих документах стосовно імені власника, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ДП КВ 002273 від 15.05.1995 року невірно зазначено ім`я заявника « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] » що відповідає її паспортним даним. У сукупності з даними зазначеними у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ДП КВ 002273 від 15.05.1995 року (а.с.14), з`ясована відповідність даних особи вказаної у зазначеному акті: « [PERSON] », щодо її ім`я - даним що належать особі заявника по справі [PERSON] . Таким чином, з аналізу наданих заявником письмових доказів, а саме: даних паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 10 січня 2002 року, Довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 19.05.2000 року, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3500886142022 від 22.12.2022 року, встановлене співпадіння даних про дату та місце реєстрації заявника, місцезнаходження та номер земельної ділянки, отже суд вважає доведеним той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП КВ № 002273 від 15.05.1995 року належить [PERSON] . Враховуючи зазначене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, про який просить сторона заявника, породжує юридичні наслідки для заявника, в даному випадку для усунення перешкод у праві розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у приватній власності, а саме оформлення договору купівлі-продажу, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки дійсно встановлено належність [PERSON] , правовстановлюючого документа: Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ № 002273 від 15.05.1995 року, виданого на підставі рішення виконкому Лозуватської сільської Ради народних депутатів № 176 від 22.09.1994 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1394.

Outcome: approved