Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд позбавити останнього батьківських прав щодо їхніх спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачем він має двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач самостійно матеріально утримує дітей та належним чином піклується про їхнє здоров`я, інтелектуальний та духовний розвиток. З лютого 2022 року відповідач жодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей не приймає, покинули межі України та не піклується про їхній духовний та моральний розвиток, тому [PERSON] просить її позбавити батьківських прав. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2024 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася,про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження № [NUMBER] , [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про народження № [NUMBER] , [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку, наданого Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, від 16 серпня 2024 року № 104-6431, позивач здійснює повне утримання дітей, оплачуючи їхні базові життєві потреби, а також розвиток особистості та світогляду. Також у вищевказаному висновку зазначено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток спільних дітей, їхнє навчання, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до їхнього життя, не створює умов для отримання освіти, участі у вихованні не приймає, не виявляє батьківського піклування, з лютого 2022 року постійно проживає в Іспанії. Тому Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністраціївважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі вищевказаного судом було установлено, що відповідач не виконує обов`язків матері по вихованню дітей, не цікавиться життям та станом їхнього здоров`я, не намагається спілкуватися з ними, не надає жодної матеріальної допомоги, тобто свідомо усунулася від виховання дітей. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будучи належним чином повідомленою про час та місце судових засідань, на виконання вищезгаданої процесуальної норми відповідач у судове засідання не з`явилася та не надала жодних доказів того, що вона виконує обов`язки матері відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом достовірно установлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дітей, тому суд доходить висновку, що останню необхідно позбавити батьківських прав щодо її доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України«Про охорону дитинства», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 61 Конституції України;

Outcome: approved