Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] грошові кошти у сумі 10000 доларів США заборгованості за письмовою розпискою від 23 жовтня 2022 року, а також три відсотки річних за період з 30 грудня 2023 року по дату фактичної сплати. Мотивував позовні вимоги тим, що 23 жовтня 2022 року позивач надав відповідачу в борг 10000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою від 23 жовтня 2022 року, яка написана власноруч [PERSON] . 14 листопада 2022 року [PERSON] пред`явив відповідачу претензію з вимогою про повернення грошових коштів, яка нею отримана 29 листопада 2022 року, що підтверджується інформацією з веб-сайту АТ «Укрпошта» від 30 листопада 2023 року. Вказав, що протягом 30-ти денного строку [PERSON] свої зобов`язання за розпискою не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з 10000 доларів США тіла позики, що еквівалентно 379824 грн. за курсом НБ України, а також 3 % річних за прострочення повернення позики за період з 30 грудня 2023 року по дату фактичної сплати. З огляду на вказане просив позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, орієнтований розрахунок яких викладено у позовній заяві, стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою від 04 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків описаних у такій. 22 січня 2024 року представником позивача [PERSON] подано клопотання про скерування копій ухвали з питань відкриття провадження у справі системою "Електронний Суд". 26 січня 2024 року представником позивача [PERSON] подано клопотання, яким усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від 11 березня 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 15 квітня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшли заява про ознайомлення з матеріалами цивільної справи, в тому числі в системі "Електронний Суд", та клопотання про долучення письмових доказів. Розпорядженням № 31 від 16 квітня 2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Мусієвського В.Є. 18 квітня 2024 року позивачем подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомився у вказаний день. 15 травня 2024 року представником позивача [PERSON] подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку відповідача. Ухвалою від 15 травня 2024 року вищевказану заяву задоволено, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0753 га кадастровий номер 4623682400:01:008:0251, цільове призначення якої, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою Львівська обл., Пустомитівський (Львівський) р-н, с. Давидів, що належить на праві власності [PERSON] , в межах розміру заявлених позовних вимог у сумі 379824 грн. 06 червня 2024 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 25 липня 2024 року представником позивача [PERSON] подано клопотання, згідно мотивів якого просив залишити без розгляду відзив від 06 червня 2024 року, оскільки такий подано з пропущенням процесуального строку та без скерування такого стороні позивача. В судовому засіданні 19 серпня 2024 року представник позивача [PERSON] підтримав подане ним клопотання, надав пояснення аналогічні позовним вимогам, які просив задовольнити. Вказав, що докази на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним буде подано у встановлений законом процесуальний строк після ухвалення рішення. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд такої у їх відсутності не подали. Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. За ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Ухвалу від 11 березня 2024 року, якою відкрито провадження у справі та встановлено позивачу 15-ти денний строк з дня отримання такої для подання відзиву на позовну заяву, вручено [PERSON] 12 березня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 06 902 286 852 71. Відзив стороною позивача подано через систему "Електронний Суд" 06 червня 2024 року. Протокольною ухвалою суду від 19 серпня 2024 року відзив на позовну заяву від 06 червня 2024 року залишено без розгляду у зв`язку з відсутністю заяви сторони позивача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23 жовтня 2022 року [PERSON] надав [PERSON] в борг 10000 доларів, що підтверджується письмовою розпискою від 23 жовтня 2022 року, яка написана власноруч [PERSON] . Кошти за вказаною розпискою мали бути повернуті за першою вимогою. 14 листопада 2023 року позивачем скеровано на адресу відповідача претензія з вимогою про повернення грошових коштів за розпискою від 23 жовтня 2023 року, однак така не виконана. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. У відповідності ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Однак, всупереч наведених вище вимог у борговій розписці від 23 жовтня 2022 року не визначено країну грошової одиниці, яку [PERSON] надав у борг [PERSON] . За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із загальнодоступних джерел встановлено, що грошова одиниця долар, є офіційною валютою США, Канади, Австралії, Нової Зеландії, Барбадос, Багами, Беліз, Бермуди, Бруней, Кайманові острови, Фіджі, Гаяна, Гонконг, Ямайка, Ліберія, Намібія, Сінгапур, Соломонові Острови, Суринам, Тайвань, Тринідад і Тобаго, Тувалу, Зімбабве, Ангілья, Антигуа і Барбуда, Домініка, Гренада, Монтсеррат Сент-Кітс і Невіс, Сент-Люсія і Сент-Вінсент і Гренадини. Відсутність у борговій розписці від 23 жовтня 2022 року країни грошової одиниці, впливає на визначення розміру боргу, що підлягає доказуванню в установленому законодавством порядку. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. В силу ст. 141 ЦПК України\~судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позов Відтак, в силу положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 травня 2024 року, слід скасувати.

Outcome: dismissed