Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

У червні 2024 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що 06 травня 1982 року між Позивачкою та Відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Лівобережним районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва, про що 06 травня 1982 року було складено відповідний актовий запис за №1062. Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачем погіршились, виникли непорозуміння, що фактично призвели до припинення шлюбних відносин. З часом між сторонами зникло взаєморозуміння, шлюб між ними існує формально. На даний час з 2012 року кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. У зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача та відповідача. Подружні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спроби примирення не дали бажаних результатів, враховуючи несумісність характерів та поглядів на сімейне життя Позивач вважає, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 19.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили надати строк на примирення. Ухвалою суду від 04.09.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання сторонам строку на примирення. Дослідивши докази і письмові пояснення, заслухавши пояснення відповідача та її представника, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Встановлено, що 06 травня 1982 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Лівобережним районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва, про що 06 травня 1982 року було складено відповідний актовий запис за №1062. Як зазначає Позивач, сімейні відносини з відповідачем погіршились. Виникли непорозуміння, що фактично призвели до припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім`ю не можливо. Відповідач не надав заперечень на позовні вимоги про розірвання шлюбу. Суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позовні вимоги про розірвання шлюбу є такими, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved