Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача. Уповноважений представник позивача [PERSON] адвокат Петрина С. М., 29.02.2024 року (вх. № 5223) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований в системі «Електронний суд» 29.02.204 року) з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (поштовим зв`язком матеріали позовної заяви надійшли в суд за вх. № 5637 05.03.2024 року), у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: - 37\~922 грн. 48 коп. відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; - 4\~500 грн. 00 коп. відшкодування витрат понесених у зв`язку із проведенням експертного автотоварознавчого дослідження; - 1\~211 грн. 20 коп. відшкодування витрат понесених у зв`язку з сплатою судового збору; - 18\~000 грн. 00 коп. витрат понесених у зв`язку із правовою допомогою (а.с. 1-7). Окремо суд приймає до уваги, той факт, що позовна заява разом з додатками надійшла поштовим зв`язком у суд 05.03.2024 року (вх. № 5637) (а.с. 47-57). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.05.2023 року о 11 год. 55 хв. у м. Львові на перехресті вул. Левандівська та вул. Бандрівського автомобіль «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля «Renault Kangoo» [PERSON] матеріальну шкоду. Згідно постанови № 944/3562/22 Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП, однак у даній постанові суд дійшов висновку, що вина [PERSON] повністю підтверджується доказами наявними у справі. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «УСГ» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214401705. [PERSON] звернулася до ПАТ СК «УСГ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. ПАТ СК «УСГ» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 34\~998 грн. 14 коп. 05.07.2023 року [PERSON] повідомила ПАТ СК «УСГ» та [PERSON] про огляд пошкодженого транспортного засобу 13.07.2023 року о 9 год. 00 хв. експертом Холодцовим Д. В з метою визначення розміру матеріального збитку. Додатково вказано, що станом на дату подання даної позовної заяви в суд [PERSON] не отримала від [PERSON] грошової компенсації за спричинену ним матеріальну шкоду, яка не покрита страховим відшкодуванням. Враховуючи, що виплати страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, то з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, підлягає стягнення на користь позивача різниці між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214401705 за шкоду заподіяну майну становить 160\~000 грн. 00 коп. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208978634 розмір франшизи становить 2\~600 грн. 00 грн. Так, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до Висновку експерта № 22391 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 10.08.2023 року судовим експертом [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становила 74\~977 грн. 10 коп. Відповідно до висновку експерта, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля в цінах на дату дорожньо-транспортної пригоди, без врахування податку на додану вартість, становила 39\~654 грн. 62 коп. Таким чином різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням становить 37\~922 грн. 48 коп. (74\~977\~грн.\~10\~коп.\~-\~39\~654\~грн.\~62\~коп.\~+\~2\~600\~грн.\~00\~коп =\~37\~922\~грн.\~48\~коп.) Враховуючи вказане позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.02.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 44). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 29.02.2024 року направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі (а.с. 45, 46). Відповіді на вказані запити надійшли до суду 25.03.2024 року (а.с. 124, 125). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 126-127). Позиція учасників справи. Щодо відзиву на позовну заяву. 04.07.2024 року (вх. № 15810) від уповноваженого представника відповідача [PERSON] адвоката Варениці В. С. до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 03.07.2024 року), із змісту якого вбачається, що останній просить суд заявлений позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди задовольнити частково, з врахуванням викладених обставин в мотивувальній частині відзиву. у решті заявлених позовних вимог відмовити, у зв`язку з безпідставністю. Стягнути з позивача на користь відповідача документально підтверджені понесені витрати за надання правової допомоги. Так, вказано, що сторона відповідача визнає факт дорожньо-транспортної пригоди між транспортним засобом марки «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та транспортним засобом марки «Renault Kongоo», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Однак сторона відповідача категорично заперечує, що винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди є лише водій [PERSON] . Також зазначено, що постановою Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року по справі про адміністративне правопорушення № 944/3562/23 (провадження № 3/944/16/24) відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було встановлено, що згідно схеми організації дорожнього руху на території Залізничного району у м. Львові вул. Левандівська являється головною дорогою, а вул. Бандрівського другорядною дорогою. При виїзді на вказане перехрестя з вул. Бандрівського був передбачений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», який станом на 18.05.2023 року (дату скоєння ДТП) був відсутній за невстановлених обставинах, а тому суд дійшов висновку, що за регулюванням дорожнього руху вказане перехрестя слід вважати перехрестям рівнозначних доріг і слід приймати до уваги варіант № 2 висновку інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/114-23/17030-ІТ від 16.10.2023 року. Також під час розгляду вказаної справи було встановлено, що водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] , та водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Renault Kongоo», реєстраційний номер [NUMBER] , 18.05.2023 року об 11 год. 55 хв., рухалися по рівнозначних дорогах вул. Левандівська та вул. Бандрівського у м. Львові і при виїзді на вказане перехрестя допустили зіткнення керованих ними транспортних засобів. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення № 944/3562/23 відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (за нереабілітуючою підставою). У вказаній постанові судом зазначено про можливе порушення вимог Правил дорожнього руху водієм [PERSON] , а оскільки розгляд справи проводиться в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то суддя не вправі виходити за його межі та надавати оцінку діям іншого водія. В обґрунтування постанови суду, серед інших доказів, було покладено Висновок інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/114-23/17030-ІТ від 16.10.2023 року відносно дій водія [PERSON] . Даний висновок експертизи підтверджує, що водій [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді допустив п. 12.3 Правил дорожнього руху, а саме у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно виявив, він не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і дане порушення, з технічної точки зору, знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП. За таких обставин, сторона відповідача вважає, що дорожньо-транспортна пригода мало місце з вини обох водіїв, при цьому вина водія [PERSON] становить 80 відсотків, а вина водія [PERSON] 20 відсотків. Тому, з врахуванням розміру ступеня вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, сторона відповідача визнає заявлену позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 7\~584 грн. 50 грн. (з розрахунку 37\~922 грн. 48 коп. / 100% х 20%) та пропорційно понесених витрат по оплаті експертного дослідження та судового збору. Відповідачем понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 2 500 грн. 00 коп., також очікуються витрати за копіювання документів, поштові витрати, оплата послуг представника в судовому розгляді справи тощо (а.с. 133-135). Щодо клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Разом із зазначеним відзивом на позовну заяву, який надійшов до суду 04.07.2024 року (вх. № 15810) від уповноваженого представника відповідача [PERSON] адвоката Варениці В. С. до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Із вказаного клопотання вбачається, що враховуючи обставини по справі, які викладені у відзиві на позовну заяву, сторона відповідача просить суд проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, розглянувши подане стороною відповідача клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, вважає необхідним зазначити наступне. Так, ч. 1 ст. 277 ЦПК України визначено, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Приймаючи справи до розгляду та вирішуючи питання про те, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися дана справа, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд виходив з приписів ст. 11, ч. 3 ст. 274 ЦПК України та визнав дану справу малозначною, з огляду на що вирішив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Частиною 6 ст. 277 ЦПК України встановлено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається. Відповідно до 4 ст. 277 ЦПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Суд враховує, що перелік справ, які в обов`язковому порядку підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження наведено у ч. 4 ст. 274 ЦПК України: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини. Справа, що є предметом розгляду, до категорій спорів, для яких законом передбачено розгляду в порядку зального позовного провадження, не відноситься. Окрім цього, ч. 4 ст. 193 ЦПК України встановлено, що у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. У справі, що є предметом розгляду, зустрічного позову не подано. Згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Наразі обсяг доказової бази та кількість учасників у справі не є значним. Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Суд наголошує, що спрощене провадження (як з викликом, так і без виклику сторін) спрямоване на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження без виклику сторін не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги. Сторони не були позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ЦПК України. Усі наявні у сторін докази сторони безперешкодно мали можливість подати до суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні). З наявних матеріалів справи необхідності проведення судового засідання (у тому числі підготовчого) не вбачається. Характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають здійснення судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Як зазначено, зокрема, в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18), бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 26.10.2022 року у справі № 712/1100/20 (провадження № 61-4266св22) зазначено, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку, зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін для надання пояснень, з огляду на предмет спору та характер спірних правовідносин, підстави для задоволення клопотання сторони відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відсутні. Тому,\~клопотання сторони\~відповідача про\~розгляд справи\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін слід залишити без задоволення. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК України), ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлені судом фактичні обставини справи. За змістом постанови Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року у справі № 944/3562/23 встановлено, що: -« [PERSON] , 18.05.2023 року, об 11 год. 55 хв. по вул. Левандівська у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», номерний знак [NUMBER] , при виїзді на перехрестя з вул. Левандівської, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Renault Kongoо», номерний знак [NUMBER] , який рухався з правого боку по вул. Бандрівського, та скоїв із ним зіткнення, внаслідок чого дані автомобілі зазнали механічних ушкоджень з матеріальними збитками, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП»; -«Дослідивши матеріали справи, висновок експерта, зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] рухалися по рівнозначних дорогах, суддя дійшов висновку, що вина [PERSON] у вчиненні правопорушення повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 088039 від 18.05.2023 року; схемою місця ДТП від 18.05.2023 року; фотографіями з місця ДТП; висновком експерта. Крім того, можливе порушення вимог ПДР іншим учасником ДТП, не звільняє [PERSON] від обов`язку зі свого боку дотримуватись вимог цих Правил та, відповідно, від відповідальності за їх порушення» (а.с. 13-15, https://reestr.court.gov.ua/Review/116654013). Так, вказаною постановою Яворівського районного суду Львівської області від 25.01.2024 року ухвалено провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова суду набрала законної сили 06.02.2024 року. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «УСГ» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214401705 (а.с. 16). Суд приймає до уваги, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214401705 за шкоду заподіяну майну становить 160\~000 грн. 00 коп., франшизи становить 2\~600 грн. 00 коп. Відповідно до Висновку експерта № 22391 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 10.08.2023 року судовим експертом Холодцовим Д. В., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kongoо», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП становила 74\~977 грн. 10 коп., вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Renault Kongoо», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 18.05.2023 року в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість, становила 39\~654 грн. 62 коп. (а.с. 18 зворот - 24). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved