Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Смідинської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті батька [PERSON] , однак належним чином не оформила своїх спадкових прав. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері. Вказуючи, що нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просить визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Сторони у підготовче засідання з`явилась. Позивач подала клопотання, в якому просить позов задовольнити, справу розглядати без її участі. Смідинською сільською радою подано заяву з проханням розглядати справу за відсутності її представника, з позовом згідні. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.553\~ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст.549 цього Кодексу). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 13 за 2023 рік виданим виконкомом Смідинської сільської ради Ковельського району, рік побудови\~будинку 1947 року (а.с. 15). Згідно з листом Комунально підприємства «ВОЛИНЬПРОЕКТ» Волинської обласної ради від 09.05.2024 року станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 14). За життя [PERSON] 17.08.1999 року склав заповіт, відповідно до якого все майно заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9). Спадкоємець [PERSON] подала до нотаріальної контори заяви про відмову від долі в спадщині, яка залишилася після смерті батька [PERSON] \~в користь своєї сестри [PERSON] (а.с. 41). [PERSON] та [PERSON] протягом шести місяців після смерті батька заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не подавали і в управління або володіння спадковим майном не вступали, а тому в контексті положень ч. 2 ст.553\~ЦК УРСР вважаються такими, що відмовилися від спадщини. Спадщину після смерті останнього прийняла його дочка [PERSON] (а.с. 11-12, 40, 44), яка 13.07.2000 року подала до Старовижівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю земельну частку пай (а.с. 10). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивач у справі є дочкою спадкодавця [PERSON] (а.с. 22-23). Позивач не проживала з матір`ю на день її смерті, однак у встановлений законом строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті останньої (а.с. 50 на звороті). Заповіту за життя [PERSON] не складала, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 52, 58). Спадкоємці першої черги за законом та ті, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Державний нотаріус Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Голомис С.В. 29.05.2024 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності належності нерухомого майна за спадкодавцем (а.с. 25). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 370/2023 до майна померлої [PERSON] (а.с. 50-58), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтво про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю земельну частку (пай) видано позивачу. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved