Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дебт Форс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 9 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством „Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ „Альфа-Банк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту „Максимум-готівка", відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що 21 червня 2016 року було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ „Альфа-Банк" за вказаним кредитним договором є ТзОВ „Кредитні ініціативи". 26 грудня 2018 року було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТзОВ „Кредитні ініціативи" за вказаним кредитним договором є ТзОВ „Фінансова компанія „ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА". 16 січня 2019 року було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 16-01/19/1, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТзОВ „Фінансова компанія „ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" за вказаним кредитним договором є ТзОВ „Вердикт Капітал". На підставі заяви ТзОВ „Вердикт Капітал" про вчинення виконавчого напису 14 серпня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 17916 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ „Вердикт Капітал" заборгованості за період з 16 січня 2019 року по 11 березня 2020 року за кредитним договором на загальну суму 22783 гривень 15 копійок, з яких: 10987 гривень 34 копійки - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 7795 гривень 29 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4000 гривень 52 копійки - заборгованість за штрафами і пенею. 3 вересня 2020 року на підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62940037 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості на суму 23433 гривень 15 копійок. На підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року у справі № 164/2075/23 приватним виконавцем було винесено постанову від 29 січня 2024 року про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ „Вердикт Капітал" на ТОВ „Дебт Форс". Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки нотаріусом не було враховано, що стягувана сума не є безспірною, не перевірено чи надсилалась кредитором - ТОВ „Дебт Форс" завчасно у встановлені законом строки письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором із одночасним попередженням про намір у протилежному випадку здійснити виконавчий напис.Сума заборгованості, вказана у заяві про вчинення виконавчого напису, є виключно відображенням одноособових арифметичних розрахунків кредитора та сама по собі не може свідчити про безспірність. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., таким, що не підлягає виконанню. Представником відповідача -ТОВ „Дебт Форс" Соболь О.Я. 8 травня 2024 року було подано до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , згідно якого доводи позивача, викладені у поданій до суду позовній заяві, а також письмові докази, долучені до неї, на думку представника відповідача, є необґрунтованими, виконавчий напис нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. відповідає вимогам чинного законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] просили відмовити. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] в судове засідання не з?явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача - ТОВ „Дебт Форс" в судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча ТОВ „Дебт Форс" завчасно у встановленому законом порядку повідомлялося судом про час та місце слухання справи. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча завчасно у встановленому законом порядку повідомлявся судом про час та місце слухання справи. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. в судове засідання не з?явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча завчасно у встановленому законом порядку повідомлялася судом про час та місце слухання справи. Згідно з ч. 5-7 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1-5, 9-10 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач - ТОВ „Дебт Форс", треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. були належним чином завчасно повідомленими про час та місце розгляду справи. Враховуючи, що позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] в поданій до суду заяві не заперечують щодо розгляду справи у їх відсутності та відсутності відповідача, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , представника відповідача - ТОВ „Дебт Форс", третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. Згідно з повідомленням ЦМУ МЮ (м. Київ) № 27406/9.4-24 від 24 травня 2024 року наказом Міністерства юстиції України № 727/5 від 24 лютого 2021 року свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. було анульовано. Наказом Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 58/09 від 25 лютого 2021 року діяльність приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. було припинено. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України „Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов?язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України „Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України „Про нотаріат" вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячено главу 14 Закону України „Про нотаріат" та главу 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України „Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст. 50 Закону України „Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з ст. 87 Закону України „Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України „Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. В судовому засіданні встановлено, що 9 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством „Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ „Альфа-Банк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту „Максимум-готівка", відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що 21 червня 2016 року було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ „Альфа-Банк" за вказаним кредитним договором є ТзОВ „Кредитні ініціативи". 26 грудня 2018 року було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТзОВ „Кредитні ініціативи" за вказаним кредитним договором є ТзОВ „Фінансова компанія „ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА". 16 січня 2019 року було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 16-01/19/1, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТзОВ „Фінансова компанія „ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" за вказаним кредитним договором є ТОВ „Вердикт Капітал". На підставі заяви ТзОВ „Вердикт Капітал" про вчинення виконавчого напису 14 серпня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 17916 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ „Вердикт Капітал" заборгованості за період з 16 січня 2019 року по 11 березня 2020 року за кредитним договором на загальну суму 22783 гривень 15 копійок, з яких: 10987 гривень 34 копійки - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 7795 гривень 29 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4000 гривень 52 копійки - заборгованість за штрафами і пенею. 3 вересня 2020 року на підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62940037 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості на суму 23433 гривень 15 копійок. На підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року у справі № 164/2075/23 приватним виконавцем було винесено постанову від 29 січня 2024 року про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ „Вердикт Капітал" на ТОВ „Дебт Форс". Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки нотаріусом не було враховано, що стягувана сума не є безспірною, не перевірено чи надсилалась кредитором - ТОВ „Вердикт Капітал" завчасно у встановлені законом строки письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором із одночасним попередженням про намір у протилежному випадку здійснити виконавчий напис.Сума заборгованості, вказана у заяві про вчинення виконавчого напису, є виключно відображенням одноособових арифметичних розрахунків кредитора та сама по собі не може свідчити про безспірність. Зазначені обставини встановлено з досліджених в судовому засіданні виконавчого напису № 17916 від 14 серпня 2020 року, постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. про відкриття виконавчого провадження № 62940037від 3 вересня 2020 року, постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. від 29 січня 2024 року про заміну сторони виконавчого провадження. Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року „Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" були внесені зміни в розділ „Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом „Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов?язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року „Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення Переліку новим розділом „Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. З огляду на вищевикладене, на день вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Київської області Гораєм О.С. виконавчого напису № 17916 редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, не передбачала можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Відповідно до п. 1 зазначеного Переліку (в редакції, чинній на день вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов?язання. Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України „Про нотаріат", постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України „Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у п.п. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, - стягувачем і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону „Про нотаріат" захист цивільних прав, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таких правових висновків дійшла ВП Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року в цивільній справі № 137/1666/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов?язання, які деталізують обов?язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов?язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов?язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Таких правових висновків дійшла ВП Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в цивільній справі № 444/9519/12. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який вказаний на виконавчому написі нотаріуса, викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, відсутні відомості щодо нотаріального посвідчення кредитного договору, суд вважає, що виконавчий напис, вчинений 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Київської області Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 17916, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача - ТОВ „Дебт Форс" підлягає стягненню на користь [PERSON] 1211 гривень 20 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved