Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 04.12.2013 р. Від шлюбу народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У квітні 2022 р. відповідач зізналась позивачу про вживання наркотичних засобів. У березні 2023 р. [PERSON] оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України. Справа по суті розглядалась в Печерському районному суді м. Києва та відповідача визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення. Починаючи з 2022 р. [PERSON] не приймає участь у вихованні молодшої доньки, не піклується про її здоров`я. [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний та моральний стан доньки, її навчання не забезпечує її матеріально. Спосіб життя відповідача є загрозою для дитини. За таких обставин представник [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі відкрито 18.03.2024 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити. Надали згоду на заочний розгляд справи і ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Правом на подачу відзиву не скористався. Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Вислухавши доводи [PERSON] , його представника, дослідивши наявні в справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 04.12.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції у Кіровограцькій області, актовий запис № 11. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , представник позивача зазначають, що відповідач не приймає участі у і не цікавиться життям дитини, її освітою Більш того, становить загрозу для доньки внаслідок вживання наркотичних засобів. Наразі, як свідчить довідка Школи І-ІІІ ступенів № 1 Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.12.2023 р., де навчається [PERSON] , батько [PERSON] приділяє увагу навчанню і вихованню дочки. Матір учениці із сім`єю не проживає, не цікавиться навчанням дитини. Вироком Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 /одна тисяча/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень. Комісія з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації на засіданні 19.06.2024 р. (протокол № 17) розглянула питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку Органу Опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 109-3651 від 24.06.2024 р., в своєму письмовому поясненні неповнолітня [PERSON] зазначила, що підтримує свого батька щодо позбавлення батьківських прав матір, яка не цікавиться її життям, розвитком, інтересами. Також у висновку зазначено, що Гр. [PERSON] через мережу «вайбер» надіслала смс-повідомлення, в якому зазначила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. За таких обставин третьою особою зазначено, що вищенаведене свідчить про свідоме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, оскільки вона не приділяла належної уваги вихованню, навчанню, розвитку, не виявляла турботу до неї, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12,15 Закону України «Про охорону дитинства» та зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Сімейним Кодексом України, а саме ч. 1 ст. 150 передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленої законом, відповідно до положень ст. 155 СК України. За положеннями ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленими батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків. Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Приймаючи рішення по суті спору, суд виходить з того, що під час розгляду справи не було встановлено жодної обставини, які б свідчили про те, що [PERSON] цікавиться життям із розвитком доньки, спілкується з нею. Будь - яких доказів на спростування обставин, викладених в позові, [PERSON] не надано. Також відсутні підстави вважати, що [PERSON] вчиняє дії, які свідчать про її бажання приймати участь у вихованні дитини, забезпечувати її моральний та духовний розвиток, здійснювати батьківську турботу При цьому не було встановлено будь - яких обставин, які б об`єктивно свідчили про те, що [PERSON] чиняться перешкоди у виконанні батьківських обов`язків. За таких обставин, зважаючи на відсутність даних, які б свідчили про можливість зміни поведінки відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved