Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачки в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягується з нього на підставі судового наказу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2020 року, на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивований тим, що на підставі судового наказу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2020р. з позивача на користь відповідачки [PERSON] присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частини усіх\~видів його\~заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 28.02.2020 року, і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а в подальшому стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] по частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . 03.06.2020р. заочним рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області його шлюб з відповідачкою було розірвано. 09.08.2022р. він з третьою особою [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Новгородківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №62. Від спільного проживання з третьою особою мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час він змушений звернутись до суду із заявою про зменшення стягнутих аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки не має можливості сплачувати такий розмір аліментів, у зв`язку з тим, що створив нову сім`ю та має ще двох інших дітей. Розмір його середньої заробітної плати складає 6810,88 грн. Йому також необхідні кошти для проживання, харчування, сплати комунальних послуг, придбання одягу, при цьому на його утриманні знаходиться жінка, яка перебуває у декретній відпустці та двоє малолітніх дітей, все це ставить його у скрутне матеріальне становище, а тому він змушений був звернутись до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді\~Новгородківського районного\~суду Кіровоградської\~області від\~03.05.2024\~року по\~вищевказаній цивільній\~справі відкрито\~провадження та\~справу призначено\~до розгляду\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження.\~ Представник відповідачки - адвокат Мендрик Д.О. надіслав до суду відзив на позовну заяву 16.08.2024р. в якому вказав, що відповідачка не згодна з позовом в повному обсязі та просить відмовити в його задоволенні, оскільки позивач у своїй позовній заяві просить про зменшення розміру стягнутих аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~та доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] з 1/3 частини на 1/6 частину посилаючись на те, що у нього народилося ще двоє дітей, але доказів про перебування цих дітей на його утриманні, чи про спільне проживання з цими дітьми позивач не надає. Крім того, останній надає розрахункові листи, однак з них не вбачається що він офіційно працює, однак навіть за цими листами його дохід буває і 12000, 00 грн., і 9000,00 грн., але ніяк не 6\~810,00 грн., адже мінімальна заробітна плата в України становить 8000,00 грн. Доказами могли б бути: довідка з місця роботи позивача, виписка ФОП (за наявності здійснення підприємницької діяльності), довідка про отриману заробітну плату за останні пів року та інше. Однак такі документи не були подані позивачем, що викликає сумніви у наявності доходів позивача та забезпечення ним своєї сім`ї в цілому. Також, позивачем не надано жодних доказів погіршення його матеріального стану. Починаючи з листопада 2020р. (момент відкриття виконавчого провадження) до моменту звернення до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, документи, що витрати чи інші документи, з яких можна було б проаналізувати дохід отриманий позивачем та прийти до висновку, що дійсно матеріальний стан позивача погіршився до матеріалів справи не додано. А тому, на думку відповідачки, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні норм СК України не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача інших дітей, яких він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру. Крім того, батьки не мають компенсовувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім цього, до початку судового розгляду стороною відповідача заявлено письмове клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні, а також про залучення до участі в розгляді справи старшого сина сторін [PERSON] , в задоволенні яких ухвалою суду, яка не була оформлена окремими процесуальним документом, а була занесена до протоколу судового засідання, було відмовлено. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляли, з відповідними заявами та клопотаннями не зверталася. Третя особа у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу, на підставі наявних у справі доказах, у відсутність відповідачки та її представника, які не з`явилися до суду.\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Суд, вислухавши пояснення позивача та третьої особи, ознайомившись з заявами по суті справи (позовна заява та відзив), дослідивши матеріали справи, письмові докази, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Так, за змістом ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч. 1, п. 1, 3, 7, 10 ч. 2\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданого 23.07.2007 р.н. та серії [NUMBER] виданого 10.08.2009 р.н. (а.с. 7-8), та не заперечується сторонами. Згідно копії судового наказу виданого Новгородківським районним судом Кіровоградської області від 13.03.2020р. з позивача [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на\~утримання неповнолітніх\~дітей:\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~та доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/3\~частки всіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісяця,\~починаючи стягувати\~від дня\~пред`явлення\~заяви до\~суду,\~тобто з\~28.02.2020\~року,\~і до\~досягнення сином\~ [PERSON] повноліття,\~тобто до\~ [INFO] ,\~а в\~подальшому стягувати\~аліменти на\~утримання доньки\~ [PERSON] ,\~20\~липня 2009\~по 1/4\~частки з\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісяця,\~до досягнення\~донькою Кирою\~повноліття,\~тобто до\~ [INFO] (а.с.13). 03.06.2020 року заочним рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачкою було розірвано (а.с.14-15). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 09.08.2022р. позивач уклав шлюб з третьою особою [PERSON] (а.с. 9). Від спільного проживання з третьою особою мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 08.08.2022р. та серії [NUMBER] виданого 22.12.2023р. (а.с.5-6), та не заперечується учасниками справи. Згідно наданих розрахункових листків за період з квітня 2023р. по листопад 2023 року позивач працював у ТОВ «Петрокорбівське» на посаді робітника з комплексного обслуговування та отримував заробітну плату (а.с. 10-11). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються во ни державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 \~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч.3\~ст. 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.1\~ст. 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ч. 1 ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, позивач як на єдину підставу для зменшення розміру аліментів посилається на те, що загальний розмір аліментів, який стягується з нього на користь відповідачки, ставить його в скрутне матеріальне становище, іншого доходу окрім заробітної плати він не має і аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу є непосильними. Однак, суд погоджується з позицією сторони відповідача, стосовно того, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що його матеріальний стан після стягнення аліментів на двох дітей погіршився, що могло бути підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів згідно вимог ст.192 СК України. Суд відзначає, що\~розмір аліментів, що стягується на кожну дитину, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення кожної дитини та суперечитиме їх інтересам. Крім того, зміна сімейного стану позивача та його одруження також не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21). Враховуючи зазначене, суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б дали суду можливість встановити в дійсності значне погіршення матеріального стану позивача, або інших доказів для можливості застосування норм\~ст.192 СК України. Тому, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України враховуючи, що позивачу у задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір стороною відповідача не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed