Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 16 січня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання стало те, що кожен з подружжя має зовсім протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтував сімейними цінностями, любові та поваги до позивачки не відчував та не проявляв, також жодної підтримки з його сторони позивачка не мала. Позивачка вказує на те, що вона глибоко переконана, що сенсу і можливості підтримувати сімейні відносини немає, адже пройшло багато часу і ще за довго до цього сторони кожного дня сварились і взагалі не проживали як подружжя нормальним сімейним життям. Крім того, позивачка вказує на те, що за кордоном має іншу сім`ю та повертатись до попередніх стосунків наміру немає. Оскільки шлюб носить тільки формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Гримут Т.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 січня 2007 року у виконавчому комітеті В-Лазівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей:[PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved