Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

17 квітня 2024 року до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшла вище вказана позовна заява. В позовній заяві позивач прохає прийняти рішення про відібрання у [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть знаходитися малолітній [PERSON] , [INFO] , та неповнолітні: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 50% частини доходів щомісяця, з індексацією, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у справі є матір`ю: малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З 05.06.2023 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей по Хортицькому району Запорізької міської ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. Діти зареєстровані та проживають в квартирі рідної бабусі відповідачки [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання родини незадовільні. Інженерні комунікації в квартирі підключені, є значна заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг. Умови для навчання дітей не створені. Керівництво Запорізької гімназії №49 Запорізької міської ради зазначає, що ситуація в родині має тенденцію до погіршення, діти обмежені в можливості отримувати освіту, зростають в психологічно нестабільному середовищі, без контролю з боку матері. Відповідно до інформації КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5», малолітній [PERSON] та неповнолітня [PERSON] останній раз зверталися за медичною допомогою в 2023 році, щеплені за віком. Неповнолітній [PERSON] за медичною допомогою не звертався з 2022 року, не щеплений, надані матері рекомендації щодо щеплення дитини, матір`ю не виконані. За інформацією відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, в 2023 року відносно [PERSON] було складено 4 протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків); протягом 2024 року відносно [PERSON] було складено: 3 протоколи за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків), 1 протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), 1 протокол за ч. 1 ст. 44 КУпАП (незаконне виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах). Спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з начальником ЗМЦСС проведено оцінку рівня безпеки дітей. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дітей зроблено висновок про те, що подальше перебування дітей в родині загрожує їх життю та здоров`ю, тому потребує негайного відібрання у матері. На підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 10.04.2024 року №239 р «Про негайне відібрання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , 1977 р.н.», діти відібрані від матері та влаштовані до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №5». Відповідно до повідомлення Хмельницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Щасливе дитинство», неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] , були влаштовані в центр 17.04.2024 року. На даний час діти проходять курс реабілітації. Ухвалою суду від 22.04.2024 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті. В судовому засіданні представник позивача районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування Куцоконь В.С. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги повністю визнала. Не заперечує проти обставин викладених в позовній заяві. Повідомила, що знає про місцезнаходження дітей на сьогоднішній день, підтримує з ними зв`язок за допомогою мобільного зв`язку. Повідомила, що має намір виправитися та повернути дітей. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки [PERSON] , розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У пункті 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.06.2022 року серії [NUMBER] , актовий запис №84 (а.с. 4); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.06.2022 року серії [NUMBER] , актовий запис №1001 (а.с. 5); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.06.2022 року серії [NUMBER] , актовий запис №1002 (а.с. 6). Відомості про батька малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та були внесені в порядку ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується повідомленнями Оріхівського відділу ДРАЦС у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.04.2024 року (а.с.19-21). Частиною 1 ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав пред`явлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України - ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мамчур проти України» зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , та неповнолітні: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають в квартирі рідної бабусі відповідачки [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Крім дітей та бабусі [PERSON] , [INFO] , в квартирі зареєстровані та проживають: відповідачка - [PERSON] . [INFO] ; дядько - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03.04.2024 року, з метою перевірки умов проживання, проведено обстеження умов проживання житлового приміщення 3 кімнатної квартири на 4 поверсі 9 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання незадовільні. Квартира потребує косметичного ремонту. Комунікації підключені. Є великі борги за комунальні послуги. Кімнати мебльовані старими меблями. У дітей є ліжко, але білизна брудна (а.с.24). Згідно з інформацією адміністрації Запорізької гімназії №49 Запорізької міської ради від 08.04.2024 року, [PERSON] , [INFO] , учень 5-А класу; [PERSON] , [INFO] , учень 9-А класу, [PERSON] , [INFO] , учениця 9-А класу. Діти мають переважно початковий рівень навчальних досягнень, але у [PERSON] ще зберігається бажання отримувати знання, але через затримку психо-фізичного розвитку та відсутність виховного впливу батьків, йому важко здобувати знання. Мати не приділяє уваги розвитку здібностей дітей, не контролює навчання та дозвілля, місце перебування протягом дня. Із класними керівниками та адміністрацією закладу контактує, але дає неправдиву інформацію про справи дітей та їх фізичний стан. [PERSON] не має авторитету в дітей, діти зневажають її за аморальну поведінку. Ситуація в родині має тенденцію до погіршення, діти обмежені в можливості отримувати освіту, зростають в психологічно нестабільному середовищі, без контролю з боку матері (а.с. 25). Відповідно до інформації КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» від 09.04.2024 року, малолітній [PERSON] та неповнолітня [PERSON] останній раз зверталися за медичною допомогою в 2023 році, щеплені за віком. Неповнолітній [PERSON] за медичною допомогою не звертався з 2022 року, не щеплений, надані матері рекомендації щодо щеплення дитини, матір`ю не виконані (а.с. 22). За інформацією відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 08.04.2024 року, в 2023 року відносно [PERSON] було складено 4 протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків); протягом 2024 року відносно [PERSON] було складено: 3 протоколи за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків), 1 протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), 1 протокол за ч. 1 ст. 44 КУпАП (незаконне виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеличких розмірах)( а.с.23). Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей, складені спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 03.04.2024 року, мати повністю самоусунулась від виховання дітей, дітей не контролює, не харчує, умови для проживання дітей незадовільні, діти дуже часто пропускають навчання, у дітей відсутні правовстановлюючі документи. Зроблено висновок про те, що подальше перебування дітей в родині загрожує їх життю та здоров`ю, тому потрібно негайно відібрати дітей у матері (а.с.9-14). 10.04.2024 року головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 10.04.2024 року видано розпорядження №239р «Про негайне відібрання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , 1977 р.н.» (а.с.18). Відповідно до повідомлення Хмельницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Щасливе дитинство», неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] , були влаштовані в центр 17.04.2024 року. На данний час діти проходять курс реабілітації (а.с. 35). 16.04.2024 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому район, як орган опіки та піклування дійшла висновку про доцільність відібрання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] , 1977 р.н. (а.с.26-27). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , в порушення ст.ст.150, 152, 155, 180 СК України, ухиляється від виконання обов`язків матері по вихованню та утриманню своїх дітей, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Частиною 4 ст. 170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на викладене, враховуючи інтереси дітей, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення на період відібрання дітей з [PERSON] на користь Хмельницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Щасливе дитинство» аліментів на утримання дітей. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір в розмірі 1 211,80 грн. судом покладається на відповідача.

Outcome: approved