Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.04.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 50, розірвано. Залишено на виховання [PERSON] малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Мати дитини не приймає участі в утриманні і вихованні доньки [PERSON] та проживає окремо в іншому місці за адресою: [ADDRESS] . Він забезпечує свою доньку усім необхідним для її повноцінного фізичного, ментального та розумового розвитку, сприяє задоволенню усіх її потреб та створенню належних умов життя, що в сукупності свідчить про самостійне виховання ним своєї доньки. Встановлення даного факту йому необхідно для захисту та реалізації законних прав та інтересів малолітньої дитини та його прав, як батька та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб, тому і звернувся з вищевказаною заявою до суду. Представник заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити. Заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 16). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, проти заявлених вимог не заперечує (а.с. 19). Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст. 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.02.1999 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, [PERSON] народився [INFO] в м. Тростянець Сумської області (а.с. 8, 9). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Конотоп Сумської області, батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.04.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 50, розірвано. Залишено на виховання [PERSON] малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки наданої КНП Конотопської міської ради Сумської області Конотопська центральна районна лікарня імені академіка М. Давидова від 24.04.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у лікаря. Станом здоров`я дитини піклується батько (а.с. 6). З довідки наданої адміністрацією Конотопського ліцею № 1 Конотопської міської ради Сумської області № 114 від 24.04.2024 року вбачається, що [PERSON] навчається в 5-А класі Конотопського ліцею № 1. Зі слів класного керівника батько учениці [PERSON] бере участь у вихованні доньки, цікавиться навчанням та поведінкою [PERSON] та відвідує батьківські збори (а.с. 7). Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що знає заявника тривалий час, підтримують дружні стосунки. Дійсно після розлучення [PERSON] проживає з малолітньою донькою [PERSON] , він повністю займається її вихованням та утриманням. Мати дитини не приймає участі у вихованні доньки [PERSON] та з ними не проживає. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що знає заявника тривалий час, підтримують дружні стосунки та надала аналогічні пояснення. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що малолітня донька [PERSON] проживає зі своїм батьком, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над нею, утримує, доглядає та піклується про її стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері. Будь-яких доказів, що мати [PERSON] приймає активну участь у вихованні, утриманні малолітньої дитини матеріали справи не містять. При цьому, судом встановлено, що [PERSON] не заперечує факту утримання та перебування на вихованні з батьком спільної дитини. Однак, як встановлено судом, у заявника виникає необхідність щодо вирішення питання юридичної фіксації факту самостійного виховання та утримання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків. Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що встановлення даного факту не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб, та має для заявника юридичне значення, дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved