Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального примусу, яку обгрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них народилося двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя між подружжям не склалося та з серпня 2022 року вона разом з дітьми стала проживати за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.06.2023 року шлюб між ними був розірваний та стягнуті аліменти на утримання дітей. Після розірвання шлюбу між ними була домовленість, що [PERSON] забирає дітей на вихідним. Після того, як забирає сина до себе він налаштовує дитину проти матері і [PERSON] не бажає до неї повертатися. Коли він забирає дитину до себе, він не слідкує за нею, віддає приглядати за сином сусідці. Без попередження матері [PERSON] відпустив дитину у віці шести років гуляти по місту. Вказана обставина вимусила заявницю звернутися до поліції з розшуку дитини. В подальшому, [PERSON] почав зловживати спиртними напоями та його поведінка і ставлення до неї та дітей, а особливо сина змінилося. Він почав звинувачувати колишню дружину, підвищувати голос та вести себе некоректно по відношенню до сина [PERSON] . [PERSON] постійно телефонує, часто у вечірній час, коли діти вже сплять. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, [PERSON] вчиняє відносно неї домашнє насильство, ображає її, висловлюється нецензурною лайкою, принижує, часто приходить в стані алкогольного сп`яніння. Під час неодноразових викликів працівники патрульної поліції проводили з ним роз`яснювальну роботу. Після розірвання шлюбу та стягнення аліментів [PERSON] не допомагає у вихованню дітей, аліменти з 2023 року жодного разу не сплатив, всі витрати утриманню дітей та їх виховання покладені повністю на заявницю. Однак не зважаючи на це, він постійно приходить або телефонує, надсилає повідомлення з погрозами, вимаганням та створює неможливі умови для спілкування. Тому, заявниця вважає, що вона зазнає домашнього насильства від колишнього чоловіка [PERSON] 04.07.2024 року під час узгодженої зустрічі заявниці з її чоловіком для побачення з дитиною [PERSON] почав ображати заявницю, поводив себе неадекватно, висловлювався в її бік нецензурною лексикою, чим спричинив емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, тому заявниця викликала патрульну поліцію та 04.07.2024 року інспекторами складено два термінових заборонних приписи стосовно кривдника [PERSON] . В подальшому, 08.07.2024 року [PERSON] , незважаючи на заборонний припис від 04.07.2024 року продовжує телефонувати до заявниці в стані алкогольного сп`яніння та вимагає бачитися з дітьми. Вона постійно перебуває в стані емоційної напруги, боїться, що [PERSON] знову прийде до неї та буде продовжувати свою неправомірну поведінку в присутності дітей, що негативно впливає на їх психологічний стан. Просить суд видати обмежувальний\~припис відносно\~ [PERSON] ,\~строком на\~шість місяців,\~якому визначити\~наступні тимчасові\~обмеження його\~прав відносно\~ [PERSON] : заборонити [PERSON] переслідувати [PERSON] в будь-який спосіб та спілкуватися з нею та дітьми [PERSON] та [PERSON] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 500 м. до місця проживання [PERSON] та дітей за адресою: [ADDRESS] . Заявник та її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час і місце судового розгляду [PERSON] був повідомлений на офіційному сайті суду відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Суд установив, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.06.2023 року шлюб між ними був розірваний. Цим рішенням суду з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей. [PERSON] з дітьми проживає окремо від [PERSON] . Заявниця [PERSON] стверджує, що [PERSON] зловживає алкоголем, часто приходить до неї та дітей в стані алкогольного сп`яніння, висловлюється нецензурною лайкою, вчиняє сварки. \~ \~ \~ \~Згідно з\~пунктами 3,\~14\~та 17\~частини першої\~статті 1\~Закону України «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству»\~ домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону). Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. В постанові від 09.03.2023 року у справі №711/3693/22 Верховний Суд зауважує, що вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону. Докази, що додають до заяви\~про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. За твердженнями заявниці 04.07.2024 року під час узгодженої зустрічі заявниці з [PERSON] для побачення з дитиною [PERSON] ображав її, вчинив конфлікт і заявниця вимушена була звернутися до органів поліції. За зверненням [PERSON] 04.07.2024 року було видано два термінових заборонних приписи стосовно [PERSON] , згідно з якими [PERSON] було заборонено в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] та дитиною [PERSON] з 04.07.2024 року по 09.07.2024 року (а.с.13,14). За поясненнями [PERSON] 08.07.2024 року [PERSON] в порушення термінового заборонного припису зателефонував їй, незважаючи на заборону, яка діяла до 09.07.2024 року. Після 04.07.2024 року [PERSON] з [PERSON] не спілкувався безпосередньо, за місцем проживання заявниці та дітей не приходив. За твердженням заявниці [PERSON] тричі їй зателефонував після 09.07.2024 року, але заявниця з ним не спілкувалася, на дзвінки не відповідала. Після 09.07.2024 року терміновий заборонний припис припинив свою дію. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 зроблено такий висновок:\~Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення дій домашнього насильства не притягувався. Суд установив,\~що після закінчення дії термінового заборонного припису [PERSON] будь-яких протиправних дій відносно [PERSON] та дітей не скоював, з заявницею особисто не спілкувався, за місцем проживання її та дітей не приходив. Після 04.07.2024 року [PERSON] до органів поліції не зверталася. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Під\~час розгляду\~справи не\~встановлені ризики,\~що [PERSON] \~буде продовжувати\~неправомірну поведінку\~відносно заявниці\~та дітей. Судом не встановлено, що [PERSON] постійно використовує у безпосередньому спілкуванні або переписці з заявницею та дітьми погрози, у тому числі фізичною розправою, вживає щодо них ненормативну лексику, ображає їх чи принижує. [PERSON] не надала суду належних та беззаперечних доказів, які свідчать про те, що [PERSON] порушив заборони, які були визначені терміновим заборонним приписом, доказів на підтвердження фактів вчинення психологічного або фізичного насильства щодо заявника після спливу дії термінового заборонного припису. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed