Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

03.05.2024р. до Гайсинського районного суду Вінницької області звернулися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з позовом до Гайсинської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж в порядку спадкування, в якому просили визнати за право власності по 1/3 частки будівлі гаража, збудованого самочинно, що розташований за [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , (надалі - спадкодавець), який на день своєї смерті постійно проживав в [ADDRESS] . Після його смерті, позивачі прийняли спадщину, що підтверджується видачею їм свідоцтв про право на спадщину за законом. Крім спадкового майна, право на яке було успадковане згідно свідоцтв, відповідно рішення виконкому Гайсинської міської ради №134 від 21.04.2004р., спадкодавцю було дозволено будівництво гаража на прибудинковій території будинку [ADDRESS] . За життя їх батько замовив в Гайсинському міському проектному комунальному підприємстві, виготовлення будівельного паспорту на цей гараж. В подальшому власними силами та за власний рахунок [PERSON] збудував гараж, будівництво якого було розпочате до 2006року, однак оформити права власності чи права користування земельною ділянкою на якій розташована будівля гаража та внесення відомостей про цю земельну ділянку в базу даних державного земельного кадастру, за життя не встиг, а тому не завершив здачу будівлі гаража в експлуатацію. Враховуючи, що будівля гаража фактично вже збудована, але право власності на земельну ділянку під цим гаражем спадкодавцем оформлено не було, тому останній не мав можливості прийняти даний гараж в експлуатацію, а від так цей гараж нотаріусом на підставі технічного паспорта на квартиру у свідоцтві про право на спадщину, виданого на ім`я спадкоємців, було віднесено в розряд самочинних. Відповідно до рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.11.2022року в справі № 129/1890/22, яке набуло законної сили 07.12.22, за [PERSON] було визнано право на оформлення всіх необхідних документів для здачі та введення об`єкта нерухомого майна - будівлі гаража в експлуатацію, в тому числі на оформлення права користування земельною ділянкою, яка розташована під цією будівлею гаража, право на державну реєстрацію права власності на будівлю гаража, що розташовані на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] 06.02.2023р. позивачі звернувшись до Гайсинської міської ради з проханням надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, орієнтовним розміром 0.0156 га. з метою передачі її в оренду, цільове призначення - для гаражного будівництва, яка розташована на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , їм 14.04.2023р. було відмовлено у наданні дозволів на розроблення таких проектів, відповідно до п.п. 5, п. 27, розділу X ЗК України, оскільки розроблення таких проектів заборонено, тому дане питання на сесії ради не розглядатиметься. Крім цього, позивачем було подано декларацію про готовність об`єкта(гаража) до експлуатації від 23.11.2023р. Відповідно до інформації наданої Державною інспекцією архітектури та містобудування від 23.11.2023р., позивачам було відмовлено в реєстрації поданої декларації, серед іншого, з причини відсутності відомостей про земельну ділянку (кадастровий номер) на якій розташований гараж, тобто, позивачем було використано всі можливі заходи з метою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом гаража та отримання в зв`язку з цим всіх необхідних дозвільних документів. Тому позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, відповідно до якої позов підтримують в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, справу розглянути за їх відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача Гайсинської міської ради Кучеренко О.С. в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву в які позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглядати у його відсутність. За змістом абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , який на день своєї смерті постійно проживав в [ADDRESS] . Після його смерті, позивачі прийняли спадщину, що підтверджується видачею їм свідоцтв про право на спадщину за законом. Крім спадкового майна, право на яке було успадковане згідно свідоцтв, відповідно рішення виконкому Гайсинської міської ради №134 від 21.04.2004р., спадкодавцю було дозволено будівництво гаража на прибудинковій території будинку [ADDRESS] . За життя їх батько замовив в Гайсинському міському проектному комунальному підприємстві, виготовлення будівельного паспорту на цей гараж. В подальшому власними силами та за власний рахунок [PERSON] збудував гараж, будівництво якого було розпочате до 2006року, однак оформити права власності чи права користування земельною ділянкою на якій розташована будівля гаража та внесення відомостей про цю земельну ділянку в базу даних державного земельного кадастру, за життя не встиг, а тому не завершив здачу будівлі гаража в експлуатацію. Враховуючи, що будівля гаража фактично вже збудована, але право власності на земельну ділянку під цим гаражем спадкодавцем оформлено не було, тому останній не мав можливості прийняти даний гараж в експлуатацію, а від так цей гараж нотаріусом на підставі технічного паспорта на квартиру у свідоцтві про право на спадщину, виданого на ім`я спадкоємців, було віднесено в розряд самочинних. Відповідно до рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.11.2022року в справі № 129/1890/22, яке набуло законної сили 07.12.22, за [PERSON] було визнано право на оформлення всіх необхідних документів для здачі та введення об`єкта нерухомого майна - будівлі гаража в експлуатацію, в тому числі на оформлення права користування земельною ділянкою, яка розташована під цією будівлею гаража, право на державну реєстрацію права власності на будівлю гаража, що розташовані на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] 06.02.2023р. позивачі звернувшись до Гайсинської міської ради з проханням надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, орієнтовним розміром 0.0156 га. з метою передачі її в оренду, цільове призначення - для гаражного будівництва, яка розташована на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , їм 14.04.2023р. було відмовлено у наданні дозволів на розроблення таких проектів, відповідно до п.п. 5, п. 27, розділу X ЗК України, оскільки розроблення таких проектів заборонено, тому дане питання на сесії ради не розглядатиметься. Крім цього, позивачем було подано декларацію про готовність об`єкта(гаража) до експлуатації від 23.11.2023р. Відповідно до інформації наданої Державною інспекцією архітектури та містобудування від 23.11.2023р., позивачам було відмовлено в реєстрації поданої декларації, серед іншого, з причини відсутності відомостей про земельну ділянку (кадастровий номер) на якій розташований гараж, тобто, позивачем було використано всі можливі заходи з метою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом гаража та отримання в зв`язку з цим всіх необхідних дозвільних документів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т. ч. шляхом визнання права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу) (ч. ч. 1 - 2 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч. ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319). Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved