Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва надійшла заява позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Мережа магазинів Дніпро-М», щодо ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро-М» про стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом позовної заяви. Заява обґрунтована тим, що 20.02.2024 року ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро-М» про стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди. Вказаним рішенням в позові [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро-М» про стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди було відмовлено в повному обсязі, проте в резолютивній частині рішення не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.270 ч.4 ЦПК України при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення сторони викликаються в разі необхідності. В зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути вищевказану заяву без виклику учасників справи. Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.02.2024 року у позові [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро-М» про стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди було відмовити в повному обсязі. Однак, при ухваленні судового рішення, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме не стягнуто витрат на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно з ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійсненим ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 1, 3 п. 20 постанови № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником відповідача адвокатом Кравцем В.В. було надано договір № 1601/24 від 16.01.2024 р. про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого адвокат Кравець В.В. надавав відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро-М» правничу допомогу у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро-М» про стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з договору № 1601/24 від 16.01.2024 р. про надання професійної правничої допомоги та додатку № 1 договору № 1601/24 від 16.01.2024 р. про надання професійної правничої допомоги, які наявні в матеріалах справи, адвокат Кравець В.В. надав Товариству з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро-М» послуги професійної правничої допомоги на загальну суму 20 000,00 грн. Так, ч.2 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно зі ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, з огляду на обсяг виконаних адвокатом Кравцем В.В. робіт, складність справи, суд дійшов висновку, що сума гонорару в розмірі 20 000,00 грн. є неспівмірною із складністю справи та ціною позову, а тому є підстави для зменшення відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву представника відповідача - адвоката Кравця В.В. про ухвалення додаткового рішення суду задовільнити, ухвалити додаткове рішення в частині стягнення судових витрат по оплаті правничої допомоги в сумі 10 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial