Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

09.09.2022 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 3056,81 грн. та індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 6857,45 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 20.08.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №008-03022-200811. 27.07.2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення по справі №191/1590/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 33964,55 грн. 23.04.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2230/К, відповідно до умов якого правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» стало ТОВ «ФК «Паріс», яке набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №008-03022-200811 від 20.08.2011 року. 19.06.2020 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалив замінити стягувача у справі №191/1590/15-ц з АТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», а саме замінено у виконавчому листі по справі №191/1590/15-ц сторону виконавчого провадження (стягувача) АТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Паріс». З дати винесення судового рішення по справі №191/1590/15-ц відповідач не виконала його у добровільному порядку, не сплатила заборгованість, тобто борг не сплачений, а тому позивачу завдані збитки не були компенсовані. Тому позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду\~від 16.09.2022\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні. 27.02.2024 року від позивача надійшла заява про зміну підстав позову, оскільки заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.07.2015 було скасоване ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2022 року, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 22.03.2023 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №191/1590/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованість за кредитним договором №008-03022-200811 від 20.08.2011 року у розмірі 33628,27 грн. 04.07.2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду у справі №191/1590/15-ц рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, просили стягнути з відповідача 3% річних від простроченої\~суми боргу у розмірі 3026,54 грн., суму індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 6789,56 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 09.05.2024 року прийнято заяву про зміну підстав позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до [PERSON] про стягнення 3% річних від простроченої суми боргу та індексу інфляції за весь час прострочення. Представник позивача у сьогоднішнє судове засідання не з`явився, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними у матеріалах справи документами. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про судове засідання. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 27.07.2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено заочне рішення по справі №191/1590/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 33964,55 грн. (а.с.13-16). 23.04.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2230/К, відповідно до умов якого правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» стало ТОВ «ФК «Паріс», яке набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №008-03022-200811 від 20.08.2011 року (а.с.17-19). 19.06.2020 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалив замінити стягувача у справі №191/1590/15-ц з АТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», а саме замінено у виконавчому листі по справі №191/1590/15-ц сторону виконавчого провадження (стягувача) АТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Паріс» (а.с.3-4). Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.07.2015 року по справі №191/1590/15-ц було скасоване ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2022 року, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.113-114). 22.03.2023 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №191/1590/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованість за кредитним договором №008-03022-200811 від 20.08.2011 року у розмірі 33628,27 грн. 04.07.2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду у справі №191/1590/15-ц рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.131-137). Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма\~ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"\~індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 %. Позивачем здійснено нарахування 3 % річних від простроченої суми боргу та індексу інфляції за весь час прострочення. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку, виконаного позивачем за період з 14.01.2019 року по 13.01.2022 року, складає 3026,54 грн. 3% річних від простроченої суми боргу, 6789,56 грн. індекс інфляції за весь час прострочення. Наданий розрахунок позивача суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. Суд враховує висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах N 910/16945/14 та N 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі N 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах N 905/2324/17 та N 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі N 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення суми 3 % річних від простроченої суми боргу та індексу інфляції за весь час прострочення обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved