Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У липні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Рівненського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року по справі №756/4452/18 (провадження №22-ц/4815/558/19) з нього утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання їх дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі фіксованої суми 3500 грн щомісячно. Крім того, за спільною згодою з матір`ю його другої дитини [PERSON] , ним для останньої щомісячно сплачуються аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - 1417 грн відповідно до нотаріального договору. Позивач, вказує на те, що з листопада 2023 року не працевлаштований та у нього відсутній дохід і заощадження, які раніше до червня 2024 року дозволяли сплачувати аліменти на двох дітей. За вказаних обставин останній не має можливості сплачувати в повному обсязі розмір визначених аліментів, оскільки наявні сумарні витрати для обох аліментів унеможливлюють його самозабезпечення. На підставі наведеного, посилаючись на приписи ст.ст. 182, 192 СК України, позивач просить починаючи з червня 2024 року зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього за рішення Рівненського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року по справі № 756/4452/18 (провадження № 22-ц/4815/558/19) на користь відповідача на дитину [PERSON] , [INFO] , з фіксованої суми 3500 грн щомісячно до 1598 грн щомісячно. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити у\~ його відсутності, також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, вказала на те, що проживає разом з донькою в м. Київ та займається її вихованням, з квітня 2024 року не отримує аліменти, у зв`язку з чим за чотири місяці у позивача зі сплати аліментів наявна заборгованість. Вважає, що неможливість позивача працевлаштуватися не звільняє його, як батька, від обов`язку утримувати дитину. Процесуальні дії у справі 19 липня 2024 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області позов [PERSON] був залишений без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 14 жовтня 2008 року, сторони по справі є батьками доньки [PERSON] , [INFO] . За рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року, яке змінено за результатами апеляційного перегляду постановою Рівненського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] , повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), [PERSON] є батьком дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] 03 липня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів на дитину, яким встановлено обов`язок позивача сплачувати аліменти на малолітню [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1417 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до моменту досягнення дитиною повноліття або, у разі продовження навчання в коледжі або у вищому навчальному закладі, - до його закінчення. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, який виконано державним виконавцем Сихівського відділу ДВС м. Львів Зелінським Я.С. від 23 лютого 2023 року (ВП 61530257, стягувач - [PERSON] , боржник [PERSON] ) заборгованість зі сплати аліментів станом на 23 лютого 2023 року відсутня. Із наданих позивачем платіжних доручень убачається здійснення ним перерахунку коштів в рахунок аліментів на [PERSON] за період з березня 2023 року по квітень 2024 року. Застосовані норми права Статтею 192\~СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У\~статті 182\~СК України\~вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 192\~СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Відповідно пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками», суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі за №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст. 183 визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання про зменшення розміру аліментів. Мотиви та висновки суду З`ясувавши доводи позивача, викладені у письмових заявах, та доводи відповідача у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Судом установлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] у м. Київ. Із позивача за рішенням суду стягуються аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , на користь відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом установлено, що [PERSON] є батьком ще однієї дитини доньки [PERSON] , [INFO] , та 03 липня 2023 року уклав договір з її матір`ю [PERSON] про сплату аліментів на дитину, яким встановлено обов`язок позивача сплачувати аліменти на малолітню [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1417 грн. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликався на те, що з листопада 2023 року не працює, у нього відсутні доходи та заощадження, що у сукупності позбавляє його можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному рішенням суду, а також на те, що наявні сумарні витрати аліментів на двох дітей, унеможливлюють його самозабезпечення. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, а саме його погіршення, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Суд звертає увагу на те, що донька позивача [PERSON] народилася [INFO] , тобто вказані обставини існували на час прийняття судом рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на доньку [PERSON] , однак останнім такі обставини при розгляді справи № 756/4452/18 не були повідомлені. Разом з тим, суд вважає, що відповідно до\~рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року, яке змінено за результатами апеляційного перегляду постановою Рівненського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року,\~розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню\~дитину [PERSON] , яка народилася [INFO] ,\~без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини \~ [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження у нього ще одної дитини в іншому шлюбі, сама по собі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. У такому разі платник аліментів зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19). Окрім того, суд критично оцінює твердження позивача про неможливість сплачувати визначений судом розмір аліментів у зв`язку із відсутністю у нього роботи, оскільки обставин непрацездатності позивача за наявними матеріалами справи судом не встановлено, та такий не позбавлений можливості працевлаштуватися, отримати постійне джерело прибутку і, як батько, зобов`язаний забезпечити достатній для дитини фізичний, духовний та соціальний розвиток. Позивачем у ході розгляду даного спору не надано суду переконливих доказів, які б вказували на вагомі підстави щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Окрім того, він не довів, що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Суд приймає до уваги, що зменшення розміру аліментів без належного обґрунтування та доведення суттєвого погіршення матеріального становища позивача може негативно вплинути на рівень утримання дитини, що суперечить її інтересам та вимогам сімейного законодавства. Таким чином, розмір аліментів, що стягується з позивача на утримання доньки, відповідає вимогам сімейного законодавства, і їх зменшення без доведення погіршення майнового стану позивача не забезпечить належний рівень утримання дитини і суперечитиме її інтересам. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що вимоги позивача є недоведеними та необґрунтованими. Не підтверджені доказами доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Визначений розмір аліментів у 3500 грн не є завищеним та відповідає реальним потребам дитини віком 15 років на сьогодення, з огляду, в тому числі і на те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2024 року - 3196 гривень. Суд враховує і той факт, що виховання дитини одним з батьків (в даному випадку мати виховує дитину самостійно), коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Розподіл судових витрат Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed