Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , відповідно до якого просить суд стягнути заборгованість за Кредитним договором №1001935853601\~від 30.07.2021\~року у розмірі 118357 грн. 84 коп., та судові витрати у розмірі 2684 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 30.07.2021\~року [PERSON] на підставі кредитного договору видано кредит у сумі 88000 грн. Відповідачка не виконує кредитні зобов`язання у зв`язку з чим, станом на 05.07.2023 року має заборгованість в розмірі 118357 грн. 84 коп., яка складається з: 73091,83 грн. заборгованість за кредитом; 9,41 грн. заборгованість за процентами, 45256,6 грн. заборгованість за комісією. 17.11.2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 27.03.2024 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшло клопотання та письмові пояснення. У клопотанні відповідачка просить відтермінувати виплати на адресу позивача на період дії воєнного стану та 30 днів після цього, через форс мажорні обставини. У письмових поясненнях відповідачка вказала, що вона є найманим працівником ТОВ «Інфотерра Груп», власником 50% ПП «ІНФОТЕРРА» та ФО-Підприємцем, яка виконує функцію для телекомунікаційних проектів «ІНФОТЕРРА» з моніторингу ринків телекомунікаційного обладнання. ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» є провайдером телекомунікацій. Сумісно з ПП «ІНФОТЕРРА», оператором телекомунікацій, здійснювало свою господарську діяльність на території Пологівського району Запорізької області. Фізична особа [PERSON] протягом 2014-20р.р. активно залучала кредитні кошти на будівництво телекомунікаційної мережі. Усі кредити повернуті достроково. [PERSON] є клієнтом банку «ПУМБ» за кредитними програмами, і сумлінно виконувала свої зобов`язання по сплаті відсотків, комісій та тіла кредитів. Кредити до 2021р. достроково закриті. Внаслідок військової агресії РФ, території Запорізької області України, на яких розташовані телекомунікаційні розподільчі та магістральні мережі ТОВ «Інфотерра Груп» та ПП «Інфотерра», попали під окупацію, або знаходяться в зоні активних бойових дій вже з березня 2022 року. Загальний характер руйнувань наразі невідомий, але враховуючи щоденні звіти ЗСУ про використання важкого озброєння з обох сторін, відновлення мережі після звільнення та розмінування займе деякий час. З квітня 2022р. [PERSON] не отримувала і не отримує дохід ні як фізична особа - підприємець, ні як найманий працівник ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП». На адресу банку 27.07.2023 було відправлено Клопотання з проханням подовження терміну виконання зобов`язань на період воєнного стану та до кінця вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України та внесення змін в діючий договір, щодо подовження терміну виконання зобов`язань. 19.04.2024 року до суду від представника позивача, по системі « Електронний суд» надійшли заперечення проти клопотання та пояснень відповідачки, у яких вказано, що клопотання та пояснення відповідача вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Кредитний договір укладений саме між банком та відповідачем як фізичною особою, а не з ТОВ «Інфотера груп», ПП «ІНФОТЕРА» чи ФОПом. Кредит відповідачу був наданий позивачем як фізичній особі на споживчі цілі, за змістом угоди та ДКБО відсутні такі підстави для звільнення від зобов`язань чи відтермінування їх виконання у разі відсутності доходів позичальника. Відповідач і так вже мав кредитні канікули з березня по вересень 2022 року, які банк встановив йому автоматично через збройну агресію. Боржник навіть не має намірів частково погашати заборгованість, про що свідчать розрахунок заборгованості та виписки по рахункам, а має бажання за рахунок позивача та тривалої несплати боргу навіть частково вирішити свої фінансові проблеми. Неплатоспроможність боржника не є підставою для відтермінування виконання взятих на себе зобов`язань за кредитною угодою, навіть якщо вони настали через збройну агресію проти України. Якщо позивач надаватиме можливість відтермінування виконання зобов`язань своїм клієнтам фізичним особам за кредитними угодами, а вони майже всі є резидентами держави, то це призведе до збанкруттіня банку, що є недопустимим, адже навіть в умовах воєнного стану, втративши частину своїх активів на окупованих територіях - грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, банк продовжує свою діяльність, сплачує податки та допомагає Збройним Силам України. Відповідно до ДКБО, відповідач зобов`язана була при виникненні форс-мажорних обставин Банк та/або Клієнт повинні проінформувати один одного протягом 2 календарних днів у будь-який доступний спосіб. Інформація повинна містити дані про характер обставин, а також причинний зв`язок між такими обставинами та невиконанням Банком або Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором (п. 7.2 ДКБО). Невиконання зобов`язання, зазначеного в п. 7.2 Розділу І Договору, позбавляє Банк або Клієнта, що знаходиться під впливом обставин непереборної сили, права посилатися на такі обставини як на підстави звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань за Договором (п. 7.3 ДКБО). Згідно п. 7.4 ДКБО звільнення зобов`язаної сторони від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання будь-якого її зобов`язання за Договором не веде до звільнення цієї сторони від виконання нею всіх інших її зобов`язань, які Сторони не визнали такими, що неможливо виконати згідно Договору. Відповідач не надає суду доказів дотримання положень ДКБО, а за такого, посилання на форс мажорні обставини є безпідставним. Продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажору чи інших обставин є можливим лише якщо сторони це прямо вказали в умовах договору, або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин. Настання форс-мажору не є підставою для зміни умов договору та звільнення від виконання зобов`язання. Навіть, якщо під час війни ви не можете виконати свої зобов`язання за договором - це не зміна умов договору, а звільнення від сплати штрафних санкцій. Просить відмовити у задоволенні клопотання про відтермінування виплат та відхилити доводи, викладені в поясненні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, позовна заява містить посилання на розгляд справи за відсутності представника банку. Представник відповідачки не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника позивача. У судовому засіданні представник позивачки визнав позовні вимоги та заявив клопотання про відстрочення виконання рішення суду до скасування воєнного стану з мотивів того, що відповідачка як найманий працівник і як ФОП, доходу не отримує, весь бізнес знаходиться на окупованій території. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідачки, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, [PERSON] , 30.07.2021\~року у АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», оформила заяву №1001935853601\~про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої, надано кредитні кошти у розмірі 88000 грн. на споживчі цілі строком на 36 місяців з встановленою процентною ставкою в 0,01%, розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості в 2,99%. Підписавши вказану заяву, відповідачка беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» :pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть їй бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). Із змісту Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договору, слідує, що у ній зазначено умови надання кредитних коштів, та всі суттєві умови. Таким чином, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №1001935853601\~на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту. Заява відповідачки про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, становлять укладений сторонами договір, який є договором приєднання в силу ст. 634 ЦК України, що підтверджується їх підписами в заяві. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт отримання та користування кредитними коштами, який не оспорюється відповідачкою, також підтверджується виписками по особовому рахунку, де вбачається рух коштів по рахунку відповідачки. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. [PERSON] не виконувала свої обов`язки за договором належним чином, та станом на 05.07.2023 року, відповідно до розрахунку наданого суду, сума заборгованості за кредитом становить 118357 грн. 84 коп., з яких: 73091,83 грн. заборгованість за кредитом; 9,41 грн. заборгованість за процентами, 45256,6 грн. заборгованість за комісією. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором до лютого березня 2022 року. Суд звертає увагу, на той факт, що виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, зокрема, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом. 05.07.2024 року, банк оформив і направляв на адресу відповідачки письмову вимогу про погашення заборгованості, проте зазначена вимога залишилась без задоволення. 27.07.2023 року [PERSON] зверталась до АТ «ПУМБ» з клопотанням про не стягнення в примусовому порядку кошти за період воєнного стану та до кінця вторгнення та просила внести зміни в діючі договори щодо продовження терміну виконання зобов`язань. Суду не надано відповідних доказів внесення будь яких змін до Кредитного договору №1001935853601\~від 30.07.2021\~року. Виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобов`язань за ним, тому не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, і у позивача виникло право вимагати її повернення. Враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачкою було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до\~ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено, що визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Що стосується клопотання відповідачки про відстрочення виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Стаття 435 ЦПК України регулює питання відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення. Так, відповідно до вказаної статті, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема, відстрочити виконання рішення. Відповідно до\~ст. 265 ч.7 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 року (справа № 61-15140св18) зазначив, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Фактично, чинне законодавством не містить вичерпного законодавчого переліку підстав для надання відстрочки виконання рішення, тому суд у кожній конкретній справі з врахуванням всіх обставин справи, вирішує питання про їх наявність чи відсутність, а також вирішує питання про наявність чи відсутність причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення\~є доведення\~заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Наведене узгоджується з\~правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19, в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі №\~295/5781/19. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду, і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. В обґрунтування клопотання відповідачкою надано виписки з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з приводу реєстрації та видів економічної діяльності ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ПП «ІНФОТЕРРА», свідоцтво про державну реєстрацію ФОП [PERSON] , довідку ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» про відсутність нарахування заробітної плати [PERSON] за період з березня 2023 року по включно лютий 2024 року, і декларація ФОП [PERSON] за 2023 рік про відсутність господарської діяльності. Оцінюючи надані відповідачкою документи де вказано на відсутність доходів заявника, суд враховує й те, що відповідачка не надала суду докази відсутності грошових коштів на банківських рахунках та відсутності майна на праві власності, зокрема, автомобілів та нерухомості. Вказані обставини не доводять об`єктивну неможливість чи утруднення виконання судового рішення. Невиконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, не відповідатиме засадам цивільного законодавства, передбаченим ст.3 ЦК України, оскільки може призвести до порушення охоронюваних законом прав та інтересів стягувача, які підтверджені судовим рішенням. Таким чином заявником не надано суду належних доказів, виникнення виключних обставин, які б давали підстави для відстрочення виконання рішення суду. Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають відстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках, і яка не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Безпідставне відстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду. Враховуючи наведене, суд при ухваленні рішення не має підстав для надання відстрочення виконання рішення на період дії воєнного стану( до припинення воєнного стану) та 30 днів після цього. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved