Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

26.06.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] (далі - заявник) із заявою про встановлення факту спільного проживання, заінтересовані особи: [PERSON] , Дніпровська міська рада, в якій заявник, з урахуванням редакції заяви від 17.07.2023 року, просить суд: - встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , місце народження - Україна, Донецька область, Бахмутський район, село Покровське, яка померла [INFO] , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, починаючи з 11.07.2005 року по [INFO] року, тобто по день смерті [PERSON] включно. І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. В обґрунтування вимог своєї заяви, з урахуванням редакції заяви від 17.07.2023 року, заявник зазначив, що він з 11.07.2005 року зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю дружиною [PERSON] . До [INFO] року у вказаній квартирі вони проживали разом з тіткою заявника - [PERSON] (жінка рідного дядька заявника по материнській лінії [PERSON] ). Вони мали спільний бюджет, спільне харчування, надавали допомогу [PERSON] під час її хвороби та до дня її смерті. [PERSON] померла [INFO] , всі витрати на проведення поховання були здійсненні за кошти заявника. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді 65/200 часток квартири [ADDRESS] . Померлою не було складено заповіт. Після смерті тітки за заявою заявника відкрилась спадкова справа. У зв`язку з відсутністю підтвердження факту родинних відносин між заявником та його тіткою, спадщина не може бути оформлена, та нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом та повідомила заявника, що для встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно звернутися до суду. Тому заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] більше п`яти років до часу відкриття спадщини, тобто з 11.07.2005 року до [INFO] року включно. Заінтересована особа-1 не подала до суду письмові пояснення по суті вимог заяви. Заінтересована особа-2 10.04.2024 року подала до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та просить суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на її необґрунтованість та ненадання належних, допустимих доказів. Під час судового засідання 02.10.2023 року та 14.08.2024 року представник заявника підтримав вимоги заяви у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із заявою пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. Представник заявника пояснив, що нотаріус не може вчинити нотаріальні дії щодо оформлення спадщини, бо не підтверджений факт проживання заявника та померлого спадкодавця однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Натомість заявник та його померла двоюрідна тітка проживали разом до часу відкриття спадщини більше ніж п`ять років, та інші спадкоємці відсутні. Заінтересована особа-1 у судовому засіданні 19.03.2024 року підтримала вимоги заяви у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, пояснивши, що вона дружина заявника та проживає разом з ним у спадковій квартирі. При цьому [PERSON] пояснила, що вона не писала заяву про прийняття спадщини, проте може претендувати на частку у спадщині. Представник заінтересованої особи-2 у судовому засіданні 14.08.2024 року просив суд відмовити у задоволення заяви. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.07.2023 року була залишена без руху з наданням заявнику п`ятиденного строку для усунення недоліків. 17.07.2023 року від заявника надійшла до суду заява про усунення недоліків разом з новою редакцією заяви про встановлення факту спільного проживання відповідно до кількості сторін та постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою суду від 18.07.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. У судове засідання 14.08.2024 року з`явились представник заявника та представник заінтересованої особи-2. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання. Заінтересована особа-1 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши думки учасників справи, на підставі положень ст. 128, 211, 223, 293, 294 ЦПК України, розглянув справу за відсутності заінтересованої особи-1. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, допитав свідків, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 14.08.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , разом з померлою [INFO] [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю у період з 11 липня 2005 року по [INFO] , що є днем смерті [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців у померлої [PERSON] немає. Це підтверджується копіями: свідоцтва про смерть від 02.01.2023 року, серії [NUMBER] , матеріалами спадкової справи №5/2023, заведеної 14.06.2023 року, до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] Померла [PERSON] зареєстрована власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та їй належить 65/200 часток, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину за законом та листом КП «ДМБТІ». Заявник - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 30.09.1963 року та по [INFO] року (день смерті [PERSON] ) з 11.07.2005 року, відповідно. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Восковець О.О. від 07.07.2023 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , [INFO] , показала, що [PERSON] та [PERSON] є її сусідами. Вона стверджує, що [PERSON] та померла [PERSON] жили разом та вона 50 (п`ятдесят) років знає цих осіб, підтверджує, що вони проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та вели спільний побут. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , [INFO] , показав, що він знайомий із заявником - [PERSON] та знав померлу [PERSON] . Йому відомо, що вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] , оскільки були його сусідами, перебували у дружніх відносинах. Свідок показав, що все життя знає заявника - [PERSON] , а це є більше ніж 47 (сорок сім) років. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , [INFO] , показала, що знайома із заявником, його дружиною та померлою [PERSON] , оскільки вони весь час проживали разом та вона 55 (п`ятдесят п`ять) років їх знає. Їй відомо, що вони вели спільний побут, а заявник - [PERSON] та його дружина доглядали за померлою [PERSON] , коли вона хворіла. Свідок стверджує, що вони є дружньою родиною. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , [INFO] , показав, що [PERSON] , його дружина [PERSON] , померла [PERSON] були його сусідами, вони знають один одного 40 років, вели спільний побут, проживали за адресою: [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , [INFO] , показала, що у них були дружні відносини, знають один одного змалечку, проживали за адресою: [ADDRESS] . Вона знає заявника та знала померлу ще з дитинства. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Аналіз викладеного вище дає суду підстави для висновку, що у ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з померлою [INFO] [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю у період з 11 липня 2005 року по [INFO] , що є днем смерті [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . V. Висновки суду за результатами розгляду заяви. Суд, проаналізувавши встановлені у ході судового розгляду обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вказані вище норми, а також, врахувавши те, що встановлення факту спільного проживання заявника із спадкодавцем на день її смерті заявнику необхідно з метою оформлення спадщини, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви заявника у повному обсязі. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України сплачений заявником судовий збір йому не відшкодовується.

Outcome: approved