Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.20214 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 31.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що сьогоднішній день визначений розмір аліментів є недостатнім для забезпечення розвитку дитини та задоволення її потреб, не покриває витрат на утримання дитини, позивач просить суд змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів, стягнувши їх у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 27.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Виходячи з положень, ст. ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 29.07.2010 року, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 521. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 року у цивільній справі № 335/3425/14-ц 2/335/1136/2014 судом видано відповідний виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 31 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , видним Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 02.10.2014 року, [PERSON] , [INFO] , після зміни ім`я іменується як [PERSON] , актовий запис № 39. Декларацією прав дитини від 1959 р. закріплені принципи, що дитині має належати право на здорове зростання і розвиток. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Дитина має право на здобуття освіти, яка має бути безоплатною та обов`язковою, щонайменше на початкових рівнях. Дитині має надаватися освіта, яка сприятиме її загальному культурному розвитку і завдяки якій вона зможе, на основі рівності можливостей, розвинути свої здібності та особистий світогляд, а також усвідомити моральну та соціальну відповідальність і стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Дитині має бути забезпечена повна можливість відпочинку та ігор, спрямованих на цілі освіти. Виходячи зі змісту статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. В ст. 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батько (-ки) або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, при цьому держави учасниці Конвенції проголосили це зокрема вважаючи, що дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Згідно\~ст. 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~статті 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із системного аналізу зазначених вище норм матеріального права можливо дійти висновку, що\~Сімейний кодекс\~України передбачає як можливість зміни розміру аліментів, визначених раніше за рішенням суду або домовленістю батьків, за наявності визначених у\~статті 192 СК України\~умов, так і можливості зміни способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду. Позивач звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що були присуджені рішенням суду від 13.05.2014 року. На час розгляду даної справи судом, згідно положень\~Закону України „Про Державний бюджет України на 2024 рік, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 гривень з 01.01.2024 року. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів у твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим, розмір аліментів у сумі 500 гривень станом на час розгляду справи не здатен забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, та є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем надано достатньо обґрунтованих доводів, підтверджених належними доказами, про те, що потреби дитини з часу ухвалення судового рішення у 2014 році про присудження аліментів, які стягуються з відповідача, за цей час суттєво збільшилися, в тому числі з огляду на збільшення прожиткового мінімуму на дитину, що обґрунтовує зміну способу їх стягнення. Встановлені судом обставини відповідачем не спростовано та ним не надано будь-яких даних, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів. Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує визначені ст.\~182\~СК України обставини,\~які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, відсутність даних про розмір доходу платника аліментів, щодо його матеріального стану, наявності або відсутності на його утриманні інших осіб, та приходить до висновку про доцільність їх стягнення, визначивши частку від доходу відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, зокрема, право одного із батьків, з яким проживає дитина, стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на підставі рішення суду від 13.05.2014 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом зміни іх розміру у твердій грошовій сумі на частку від доходу відповідача, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Виходячи із положень ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист №335/3425/14-ц 2/335/1136/2014, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, підлягає відкликанню, як такий, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved