Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

12 серпня 2024 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якому просила видати обмежувальний припис на строк шість місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , а саме: - заборонити [PERSON] , перебувати в місці проживання [PERSON] з [PERSON] строком шість місяців від дня проголошення рішення про застосування обмежувального припису; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] строком шість місяців від дня проголошення рішення про застосування обмежувального припису; - обмежити спілкування з [PERSON] та [PERSON] строком шість місяців від дня проголошення рішення про застосування обмежувального припису. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що заінтересована особа [PERSON] є її колишнім чоловіком та вчиняє щодо неї насильство психологічного, фізичного та економічного характеру. Вимагає від заявниці безперешкодного доступу до помешкання за адресою: [ADDRESS] , в якому вона проживає із спільними дітьми, в будь-який час для нього і своєї дружини, фактично іншої сім`ї. При зустрічах постійно вимагає ключі від будинку. Вимагає від заявниці сплати за його частку суми втричі вищої за ринкову вартість, згідно його части по документам. Так без попередження та погодження із нею, [PERSON] вже тричі проникав в її житло. Застосовуючи постійні погрози, залишаючи її і дітей в небезпеці для життя та здоров`я. Завдаючи їй і дітям психологічне та економічне насильство з однією метою, щоб заявниця не витримала і виїхала з дітьми з будинку, або сплатила непомірно велику суму за його частку. [PERSON] в 2023 році звернувся з позовом до суду щодо виділення йому в натурі 1/5 частини будинку. Справа № 372/2386/23 перебуває на розгляді в Обухівському районному суді Київської області, суддя Сташків Т.Г., справу призначено до розгляду на 11.09.2024 року. До вирішення вказаної справи по суті будь які дії щодо проникнення [PERSON] у житло заявниці, остання вважає незаконними. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.10.2022 року прийнята заява до розгляду та відкрито провадження. В судовому засіданні заявниця та її представник свої вимоги підтримала, просила заяву про видачу обмежувального припису задовольнити, наполягала, що дітям постійно діями [PERSON] завдається психологічна шкода, в них виникло триваюче почуття страху та тривоги, яке діагностовано спеціалістами психологами. Як зазначає заявниця, [PERSON] вимагає від заявниці безперешкодного доступу до помешкання за адресою: [ADDRESS] , в якому вона проживає із спільними дітьми, в будь-який час для нього і своєї дружини, фактично іншої сім`ї. При зустрічах постійно вимагає ключі від будинку. Застосовуючи постійні погрози, залишаючи її і дітей в небезпеці для життя та здоров`я. Завдаючи їй і дітям психологічне та економічне насильство з однією метою, щоб заявниця не витримала і виїхала з дітьми з будинку, або сплатила непомірно велику суму за його частку. Заінтересована особа [PERSON] та його представник [PERSON] щодо заяви заперечили, зазначили, що заявниця чинить перешкоди йому до доступу до спільного житла, обставини, зазначені в заяві є надуманими, та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Не заперечуючи фактичні обставини, викладені заявницею, [PERSON] надає їм іншу оцінку. Він вважає, що його дії, які полягають у заміні замків на хвіртці та ін. приміщеннях є лише законним способом відновити своє право на вільне користування житловим приміщенням, належним йому на праві спільної часткової власності. Заперечуючи це право заявниця сама провокує скандали та сварки, свідками яких стають діти. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані ними докази встановив наступне. Сторони є колишнім подружжям. За ініціативою [PERSON] шлюб між ними розірвано за рішенням Печерського районного суду м. Києва 06.12.2022р. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, набуло законної сили. Сторонами по справі визнається, що [PERSON] 19.12.2020 року виїхав з будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому залишилася проживати заявниця із двома малолітніми дітьми. Як визнається сторонами в даний час [PERSON] проживає у місті Києві. Рішенням № 4 Виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 27.06.2023 року встановлено місце проживання дітей разом із матір`ю. Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 23 травня 2024 року за ініціативою батька [PERSON] встановлений спосіб його участі у вихованні дітей [PERSON] , 2019 р.н., та [PERSON] , 2016 р. н. [PERSON] в 2023 році звернувся з позовом до суду щодо виділення йому в натурі 1/5 частини будинку. Справа № 372/2386/2 перебуває на розгляді в Обухівському районному суді Київської області, суддя Сташків Т.Г., рішення по справі не прийнято. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст.26 Закону України №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою, заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п.1 ч.1ст. 350-2ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. 07.11.2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07.12.2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Так, звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що [PERSON] вчиняє щодо неї та дітей саме психологічне насильство. Відповідно до правил ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до правил ст. 82 ЦПК України: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суду необхідно встановити, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дати їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів щоб запобігти домашньому насильству в подальшому. Відповідно до п.7,9 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що за результатами судового розгляду достовірно встановлено, що між учасниками справи, а саме заявником та заінтересованою особою є конфлікт майнового характеру, свідками якого стають діти. При цьому суд цілком допускає, що висновок психолога, відображає реальний психологічний стан дітей, який виявляється у фрустрації, підвищеній тривозі та ін. негативних проявах. В зв`язку із тим, що конфлікт з приводу майна має реальний характер і обидва сторони є співвласниками житлового будинку за адресою [ADDRESS] , який є станом натепер місцем проживання заявниці із дітьми, суд не вбачає в діях [PERSON] проявів поведінки, яка спрямована саме на завдання шкоди психічному здоров`ю дітей чи колишньої дружини, тобто спрямованого психологічного насильства. І сам\~ [PERSON] ,\~і допитаний\~в судовому\~засіданні свідок\~ [PERSON] \~стверджували,\~що [PERSON] \~має гармонічні\~стосунки із\~дітьми,\~коли доньки\~опиняються поза\~зоною контролю\~матері \~заявниці.\~Так,\~свідок [PERSON] акцентувалася, що діти [PERSON] та [PERSON] в присутності батька поводяться активно, вільно, невимушено, без проявів страху, занепокоєння. [PERSON] суду повідомив, що з`являється в будинку в с. Козин для відвідування та спілкування із дітьми, за потреби для доступу до своїх особистих речей, не заперечував, що мав місце випадок, коли він зайшов на територію домоволодіння із іншими особами адвокатом та спеціалістом для складання технічного паспорту, відшукування документів для суду. В зв`язку із добровільною відмовою заявниці надати йому ключі від домоволодіння він вчиняє дії щодо заміни замків. Заявниця в судовому засіданні також визнала, що конфлікти стаються через перебування [PERSON] на території домоволодіння без її дозволу, його дій щодо заміни замків, що порушує її права на приватне життя. Підсумовуючи вищезазначене, суд встановив, що між учасниками справи, існує реальний спір майнового характеру, який створю напругу у відносинах між сторонами та відбивається на дітях. Враховуючи, що [PERSON] є співвласником будинку, законом передбачено його право на володіння, користування та розпорядження його майном відповідно до встановленого порядку. Конфлікти та скандали, які негативно впливають на дітей, фактично є наслідком заперечення [PERSON] цього права. Суд, не вдаючись в правову оцінку майнового спору, що виник між сторонами, констатує, що із встановлених обставин слідує, що обидві сторони відповідальні за атмосферу тривоги та напруження, яка негативно впливає на дітей, і з боку жодної із сторін не вбачається проявів психологічного насильства в контексті статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Зазначений спір не може бути вирішений шляхом застосування зазначених заявником заходів обмежувального припису, а відтак і відсутні підстави для задоволення заявлених [PERSON] вимог про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed