Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.01.2020 в сумі 48\~617,87 гривень станом на 21.03.2024, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). Позов обґрунтовує тим, що 20.01.2020 відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг та отримала кредит у розмірі 100\~000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, у зв`язку з чим станом на 21.03.2024 виникла заборгованість по сплаті кредиту (тілом кредиту) у сумі 48\~617,87 гривень. Представник відповідачки адвокат Громут В.І. подав відзив на позов, в якому зазначив, що Анкета-заява не містить значення домовленості сторін про сплату відсотків, тому відсутні підстави для покладення на відповідачку обов`язку по сплаті заборгованості, пені, комісії і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту. Окрім того, що відповідачка просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт, будь-яких інших умов кредитування в заяві не зазначено, а саме терміну повернення кредиту, порядку застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядку погашення заборгованості. Умови і правила не містять підписів сторін договору. Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту не містять відомостей про те, що вони стосуються саме відповідачку. Заборгованість не відповідає дійсності та спростовується довідкою про стан рахунку від 25.06.2024 та довідками для заповнення декларацій від 25.06.2024. Представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що в позовній заяві вказане посилання на офіційний інтернет ресурс банку, а саме https://www.monobank.ua/terms, де у вільному доступі опубліковані Умови і правила. Умови опубліковані та є доступними у їх поточній редакції, а також архіві редакцій за весь період існування. В Анкеті-заяві відповідачка погодилася, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. У вказаних документах містяться всі істотні умови договору, в тому числі про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредитну. Договір укладений в електронній формі відповідно до чинного законодавства України. Розрахунок заборгованості є належним доказом та відповідає Деталізованій виписці про рух коштів по картковому рахунку. Надані банком виписки за картковими рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку відповідачки. З Деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка користувалася кредитною карткою та частково погашала заборгованість. Відповідно до виписок про рух коштів кредитний ліміт відповідачки складає 45\~900 гривень, баланс складає -2\~717,87 гривень. Відповідно до Умов базова процентна ставка 3,1% в місяць (37,2% річних), збільшена ставка на місяць на суму заборгованості 6,2% у місяць (74,4% річних). Відповідно до Тарифів пільговий період за карткою 62 дні, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4% від заборгованості (але не менше 100 гривень, але не більше залишку заборгованості). Відповідачка невірно трактує інформацію про стан заборгованості з документів, що подає разом з відзивом. Відповідачка вказує, що її борг становить 5\~745,87 гривень, проте, вказана сума є балансом, включаючи кредитний ліміт. При цьому сума кредитного ліміту 45\~000 гривень. Таким чином сума заборгованості складає 50\~245,87 гривень. Думка відповідачки про те, що розмір балансу (-2\~717,87 гривень) і складає розмір заборгованості невірна, оскільки баланс включає в себе суму неповернутого відповідачкою кредитного ліміту, а отже фактична заборгованість складає 48\~617,87 гривень. Всі поповнення кредитної картки відповідачкою здійснювалися на її власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими її вважати не можна. Відповідачка частково здійснювала операції з поповнення своєї картки, розмір яких було значно меншим за поточні витрати. Вказані поповнення картки свідчать про те, що відповідачка усвідомлювала, що винна банку кошти. Сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту, оскільки банк надав кошти у користування, а клієнт їх виплачує відповідно до договору. Оскільки кошти на погашення послуг відповідачка не вносила, зростала заборгованість за тілом кредиту. Також представниками позивача та відповідача подані додаткові пояснення, які суд не бере до уваги, оскільки при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених ЦПУ України, якими є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, що передбачено статтею 174 ЦПК України. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 06.06.2024 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Громут В.І. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідачки подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позов не визнав. Дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.01.2020 [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі - заява від 20.01.2020), в якій зазначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, Тарифи складають договір про надання банківських послуг. На підставі кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді кредитної лінії зі встановленим кредитним лімітом на поточний рахунок [NUMBER] у сумі 45\~900 гривень. На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав заяву від 20.01.2020, витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Мonobank) з Тарифами Чорної картки monobank та Паспорт споживчого кредиту. Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою руху коштів по картці, заборгованість відповідачки за вказаним договором станом на 21.03.2024 становить 48\~617,87 гривень, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Згідно з довідкою для заповнення декларації від 25.06.2024 за період з 01.01.2020 до 31.12.2020 залишок з урахуванням кредитних коштів на 31.12.2020 складає 16\~810,68 гривень, сума вкладених коштів на рахунок у звітному періоді складає 46\~079 гривень, встановлено кредитний ліміт по поточному рахунку [NUMBER] в сумі 60\~000 гривень, сума використаних кредитних коштів складає 89\~367,22 гривень, заборгованість станом на 31.12.2020 складає 43\~189,32 гривень, кошти на погашення суми процентів за позикою в сумі 6\~138,34 гривень. Відповідно до довідки для заповнення декларації від 25.06.2024 за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 залишок з урахування кредитних коштів на 31.12.2021 складає 46\~942,06 гривні, сума вкладених коштів на рахунок у звітному періоді складає 105\~929 гривень, кредитний ліміт по поточному рахунку [NUMBER] складає 80\~000 гривень, сума використаних кредитних коштів складає 95\~797,62 гривень, заборгованість на 31.12.2021 складає 33\~057,94 гривень, кошти на погашення суми процентів за позикою складають 14\~363,62 гривні. Відповідно до довідки про стан рахунку від 25.06.2024 за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 залишок з урахуванням кредитних коштів на 31.12.2022 складає -2\~717,87 гривень, сума вкладених коштів на рахунок у звітному періоді складає 10\~181,67 гривня, встановлений кредитний ліміт 45\~900 гривень, сума використаних кредитних коштів 25\~741,60 гривня, заборгованість на 31.12.2022 складає 48\~617,87 гривень, кошти на погашення суми процентів за позикою складає 11\~882,96 гривні. Відповідно до довідки для заповнення декларації від 25.06.2024 за період з 01.01.2023 до 31.03.2023 залишок з урахуванням кредитних коштів станом на 31.03.2023 складає -2\~717,87 гривень, встановлено кредитний ліміт по поточному рахунку [NUMBER] в сумі 45\~900 гривень та заборгованість складає 48\~617,87 гривень. Згідно з довідкою про стан рахунку від 25.06.2024 кредитний ліміт по поточному рахунку [NUMBER] складає 45\~900 гривень, баланс, включаючи кредитний ліміт 5\~745,87 гривень, загальний залишок в еквіваленті 5\~745,87 гривень. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві від 20.01.2020 процентна ставка не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за договором, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилався на Умови, розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за договором, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилався на Умови, розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15). У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Умови обслуговування рахунків фізичної особи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту, відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови обслуговування фізичних осіб та Тарифи, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки названі документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Тарифи та Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Тарифи та Умови, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відповідачкою процентів за користування кредитом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої цієї статті. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої вказаної статті. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 3 Закону № 1734-VIII). Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 1734-VIII споживачем є фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою АТ «Універсал Банк» дотримав вимог, передбачених частиною першою статті 12 Закону № 1734-VIII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті в повному обсязі, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту. Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Перевіривши розрахунок заборгованості та виписку з руху коштів по картці від 27.06.2024 суд встановив, що позивачем були нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 32\~384,92 гривні, які були частково сплачені відповідачкою та частково зараховані позивачем в заборгованість по тілу кредиту. Враховуючи, що умовами кредитного договору, яким є заява від 27.06.2024, не передбачена сплата відсотків за користування кредитом, відсотки в сумі 32\~384,92 гривні необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту сумі 48\~617,87 гривень. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 16\~232,95 гривні. Суд відхиляє аргументи позивача про належне підписання Умов, Тарифів та Паспорту споживчого кредиту відповідачкою електронним підписом за таких обставин. Відповідно до статті 6 Закону України від 22.05.2003 № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» в редакції, чинній на момент підписання заяви від 20.01.2020 (далі Закон № 851-IV), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Згідно з пунктом 15 частини першої статті 1 Закону України від 05.10.2017 № 2155-VIII «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (далі - Закон № 2155-VIII), електронним підписом є електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Державне регулювання у сферах електронних довірчих послуг та електронної ідентифікації у банківській системі України здійснює Національний банк України, що передбачено статтею 5 Закон № 2155-VIII. У пункті 14 розділу ІІ Положення про застосування електронного підпису в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.08.2017 № 78, чинного на момент підписання заява від 20.01.2020 (далі Положення № 78), зазначено, що використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Укладення окремого договору щодо використання кваліфікованого ЕП не вимагається. У пункті 6 заяви від 20.01.2020 сторони погодили укладання договору щодо генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключам 029В430АЕ30С2F55795С25СЕА523F0BE18454А4797D0945844BA4838412B5AEEA3, яка буде використовуватися відповідачкою для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також відповідачка визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Згідно з розділом ІV Положення № 78 банки України та їх клієнти під час вчинення правочинів у вигляді електронних документів мають право використовувати удосконалений ЕП на підставі договору з урахуванням вимог пункту 14 розділу ІІ цього Положення. Банк визначає технологію використання удосконаленого ЕП та засоби удосконаленого електронного підпису чи печатки, що використовуються під час взаємодії банку з клієнтом. Суб`єкти електронної взаємодії використовують удосконалений ЕП без сертифіката відкритого ключа або чинність відкритого ключа підписувача засвідчується сертифікатом відкритого ключа на договірних засадах, або чинність відкритого ключа підписувача засвідчується надавачем електронних довірчих послуг згідно з вимогами законодавства України у сфері електронних довірчих послуг, нормативно-правових актів Національного банку України. Удосконалений ЕП є таким, що пройшов перевірку, якщо перевірку удосконаленого ЕП здійснено згідно з процедурою, зазначеною в договорі, укладеному між учасниками електронної взаємодії. Відповідно до пунктів 5, 14, 25 та 38 частини першої статті 1 Закону № 2155-VIII відкритим ключем є параметр алгоритму асиметричного криптографічного перетворення, який використовується як електронні дані для перевірки електронного підпису чи печатки, а також у цілях, визначених стандартами для кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів. Засвідчення чинності відкритого ключа - процедура формування сертифіката відкритого ключа. Кваліфікований сертифікат відкритого ключа - сертифікат відкритого ключа, який видається кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, засвідчувальним центром або центральним засвідчувальним органом і відповідає вимогам цього Закону. Сертифікат відкритого ключа електронний документ, який засвідчує належність відкритого ключа фізичній або юридичній особі, підтверджує її ідентифікаційні дані та/або надає можливість здійснити автентифікацію веб-сайту. Умови, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту не містять відомостей про їх підписання відповідачкою відкритим ключем 029В430АЕ30С2F55795С25СЕА523F0BE1845А4797D0945844 A4838412B5AEEA3. Також позивачем не наданий сертифікат відкритого ключа, який підтверджує його чинність. Отже вказані документи не містять удосконаленого електронного підпису відповідачки, а отже не є належними доказами у справі. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~011,01 гривень (3\~028 гривень (судовий збір)*(16\~232,95 гривні (задоволена частина позову)*100%:48\~617,87 гривень (ціна позову)).

Outcome: partial