Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про встановлення юридичних фактів та визнання права на отримання земельної частки (паю). В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно. Після смерті матері позивач оформив право на спадщину у вигляді житлового будинку, що належав померлій. Також до спадкової маси увійшла спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) із земель КСП «Зоря» на території с. Преображенка Павлоградського району Дніпропетровської області, яку його мати отримала в порядку спадкування від своєї сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), [PERSON] отримав відмову, оскільки у наданих документах через невідповідність написання по батькові не підтверджуються родинні відносини між померлими сестрами, а також відсутні документи на підтвердження факту постійного проживання [PERSON] зі [PERSON] на час відкриття спадщини. Однак, позивач стверджує, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, адже вона постійно проживала з померлою сестрою на момент її смерті. Таким чином,\~позивач не\~має змоги\~оформити свої\~спадкові права,\~тому змушений\~звернутись до\~суду та\~просить встановити\~фактродинних відносин між його матір`ю та тіткою, факт постійного проживання його матері зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а також визнати за ним в порядку спадкування право на земельну частку (пай). 10.06.2024 у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 30.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши позивача та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Юр`ївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області 12.03.2019 (а.с. 13). Відповідно до частин 1 та 2\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218\~ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1217, 1223, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За положеннями ст.ст.\~1268,\~1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом протягом шести місяців з часу відкриття спадщини має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст.\~1296, ст.\~1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 19.09.2001 за № 1291, за яким заповіла все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, позивачу [PERSON] (а.с. 14). Отже, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач прийняв спадщину шляхом подання до органів нотаріату відповідної заяви та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на нерухоме майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.\~41, 54, 64). За твердженням позивача у померлої [PERSON] була сестра-близнючка [PERSON] , якій на підставі сертифікату, виданого Юр`ївською районною державною адміністрацією 11.02.1997 та зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0262, належало право на земельну частку (пай) із земель КСП «Зоря» на території Юр`ївського (на теперішній час Павлоградського) району Дніпропетровської області, розміром 7,51 умовних кадастрових гектари (а.с. 17). Як виходить з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] 29.05.1992 уклала шлюб, змінивши дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 92). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 95). Отже, після смерті [PERSON] також відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) із земель КСП «Зоря». Виходячи з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру, [PERSON] за життя не складала заповіт або спадковий договір, тому спадкування після її смерті має здійснюватись за законом (а.с. 77). Згідно зі ст.ст. 1258, 1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У другу чергу право на спадкування мають рідні брати та сестри спадкодавця. Матеріали спадкової справи № 22/2019 свідчать про те, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно до органів нотаріату звернувся тільки [PERSON] , однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 68-78). За твердженням позивача його померла мати, [PERSON] , на момент смерті [PERSON] постійно проживала разом з останньою, не маючи за цією адресою зареєстрованого місця проживання, тому як спадкоємець другої черги за законом фактично прийняла, але не оформила на своє ім`я спадщину після смерті своєї сестри. Через відсутність реєстрації [PERSON] разом зі [PERSON] позивач позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку спадкові права на земельну частку (пай). Крім того, через помилки в зазначенні по батькові померлих сестер у відповідних документах, [PERSON] не може підтвердити наявність родинних відносин між ними. Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами на підставі таких документів: -архівних витягів Державного архіву Сумської області, згідно з якими 25 жовтня 1923 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народились діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19-20); -Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , до шлюбу мала прізвище « [PERSON] » (а.с.\~16); -Свідоцтва про смерть [PERSON] , яка народилась в смт Терни Сумської області (а.с. 13); -Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, згідно з яким наречена [PERSON] народилась в смт\~Терни Сумської області (а.с. 92); -рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2010, яким встановлено факт належності матері позивача, [PERSON] , правовстановлюючого документу на житловий будинок, де власницею було зазначено « [PERSON] » (а.с. 59-60); -довідок органів місцевого самоврядування, де по батькові [PERSON] зазначено і як « [PERSON] », і як « [PERSON] » (а.с. 22, 23, 69, зворотній бік, 70). Окрім того, вказані факти підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Надаючи оцінку твердженням позивача про фактичне прийняття спадщини його матір`ю після смерті [PERSON] , суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Для встановлення ознак, за якими постійне проживання особи відрізняється від її тимчасового перебування в конкретному населеному пункті, суд вважає необхідним звернутись до відповідних нормативних актів в редакції, що діяла на момент смерті [PERSON] , тобто станом на 2005 рік. Згідно зі ст. 29 ЦК України (в редакції за період з 16.01.03 року по 02.09.2014 рік)\~місцем проживання фізичної особи визнавались житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV (в редакції за період з 11.12.03 року по 02.09.2014 рік) місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Аналіз положень ст. 29 ЦК України та ст. ст. 3, 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свідчить, що постійним місцем проживання особи вважалось розташоване на території конкретної адміністративно-територіальної одиниці житлове приміщення, в якому особа проживала понад 6 місяців протягом року. Разом з тим, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (ст.ст.\~2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем та не прийняв спадщину, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (постанови Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №\~484/747/17 та від 01.07.2020 у справі №\~222/1109/17). Так, відповідно до акта обстеження фактичного проживання [PERSON] , складеного посадовими особами Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, з нею з червня 2004 року до моменту смерті за адресою: [ADDRESS] , дійсно проживала її сестра [PERSON] (а.с.\~23). Допитані під час судового розгляду як свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що все життя проживають в селі Новомосковське. Приблизно з 1990-х років поруч з ними за вказаною вище адресою поселилась [PERSON] . За життя останню часто навідували сестра [PERSON] та племінник [PERSON] . Після смерті в 2003 році чоловіка [PERSON] її рідна сестра переселилась та постійно мешкала до моменту смерті з померлою, а племінник [PERSON] допоміг здійснити поховання. Свідки дуже часто бачились з сестрами, оскільки проживають в сусідніх будинках, до того ж чоловік [PERSON] був рідним дідом свідка [PERSON] . У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, оскільки вони принесли присягу та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні. Як вже зазначалось, законом визначені способи прийняття спадщини, а саме: 1) спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; 2) подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса спадкоємцем, який на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживав. Водночас, закон не встановлює строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутись до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За положеннями пунктів 3.21,\~3.22\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України №\~296/5\~ від 22.02.2012 року, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців), він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, [PERSON] , яка на час смерті [PERSON] постійно разом з нею проживала, прийняла спадщину за законом як спадкоємець другої черги після смерті останньої, проте за життя не отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), яке належало померлій [PERSON] . Відповідно до статті 1276\~ЦК України\~якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). З огляду на викладені норми права та обставини справи, за відсутності документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання або постійне проживання матері позивача та його тітки на день смерті, розбіжності в документах про родинні відносини цих осіб, а також відсутність документу про право на спадщину у вигляді права на земельну частку (пай), оформленого на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , [PERSON] позбавлений можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку. В позасудовому\~порядку встановити\~юридичні факти родинних відносин та прийняття спадщини неможливо, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а від встановлення цих фактів залежить виникнення в позивача спадкових прав. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свої сестри [PERSON] , позивач є сином померлої [PERSON] та спадкоємцем за заповітом після її смерті, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до органів нотаріату, відомості та докази щодо наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , в матеріалах справи відсутні, суд вважає можливим задовольнити позов. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує заяву позивача про залишення за ним витрат на судовий збір. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved