Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, в якому просить усунути перешкоди в здійсненні ним права власності майном 3/8 частками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником 3/8 частками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , придбавши їх за результатами електронних торгів на платформі ДП «СЕТАМ» 30.01.2024. Право власності позивача на спірне нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку, однак реалізувати своє право власності позивач не може, оскільки в ньому проживає його колишній власник [PERSON] та відмовляється звільніти приміщення. Виходячи з викладеного, позивач з метою захисту свого права власності звернувся до суду. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі його довірителя, позов підтримав, просив його задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. В подальшому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача\~ до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником 3/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 366580656 від 20.02.2024. Позивач стверджує, що колишній власник [PERSON] продовжує проживати у будинку позивача та відмовляється його звільняти. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вирішуючи спір по суті, суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, "належним" позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18). Разом із тим, матеріали справи не містять доказів порушення права позивача відповідачем [PERSON] . Так, позивачем стверджується, що відповідач мешкає у житловому будинку, який йому більше не належить та перешкоджає позивачу у вселенні. Разом із тим, до а ні до позовної заяви, а ні в подальшому позивачем та його представником не додано доказів того, що відповідач [PERSON] , по-перше, дійсно продовжує проживати у спірному житловому будинку, по-друге, чинить позивачу перешкоди у вселенні. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом з`ясовувалась адреса реєстрації відповідача та згідно інформації виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-36/1588 від 03.05.2024 інформація про реєстрацію [PERSON] за будь-якою адресою Люботинської територіальної громади відсутня. При цьому, всі конверти, які направлялись судом на стверджувану позивачем адресу проживання відповідача, а саме [ADDRESS] , були повернуті до суду в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Таким чином, судом не встановлено факту проживання [PERSON] у спірному будинку за адресою [ADDRESS] , а відповідно не встановлено факту порушення права позивача [PERSON] відповідачем як підстави для судового захисту. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, в зв`язку чим суд відмовляє в його задоволенні. За змістом ст. 141 ЦПК України судові витрати у такому випадку покладаються на позивача.

Outcome: dismissed