Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 26077 від 30.04.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] (ідентифікаційний код - [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ідентифікаційний код - 35234236) - 23730,00 грн за кредитним договором № 2288293 від 11.10.2020, який перебуває на примусовому виконанні у виконавчому провадженні № 67623079, відкритому 23.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличком Віктором Анатолійовичем. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на початку другої декати травня місяця 2023 року, з телефонного дзвінка його брата [PERSON] він дізнався, що останнім було виявлено в Єдиному реєстрі боржників те, що у відношенні [PERSON] було відкрито декілька виконавчих проваджень, у тому числі і виконавче провадження № 67623079 від 23.11.2021 року щодо стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Кредит Капітал» 23730,93 грн. Позивач стверджує, що жодних постанов про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Кредит Капітал» заборгованості у розмірі 23730,93 грн він ніколи не отримував й за їх отримання - не розписувався. Окрім цього, позивав не розуміє на підставі чого виникла така заборгованість, так як будь-яких договорів (нотаріально посвідчених кредитних договорів) ніколи з фінансовими установами не укладав. При цьому, відповідач зазначає, що є учасником бойових дій (безпосередньо в зоні бойових дій з 05.03.2022) по захисту територіальної цілісності України від віроломного та збройного нападу Росії, фізично не міг ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, тому через адвоката Дубовенко В.І. звернувся до приватного виконавця Теличко Віктора Анатолійовича, який враховуючи безпосереднє перебування в зоні бойових дій, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 34,35 Закону України «Про виконавче провадження», своєю Постановою від 22.05.2023 зупинив виконання виконавчих дій у ВП № 67623079 від 23.11.2023. З Автоматизованої системи виконавчих проваджень позивач дізнався, що у відношенні нього також було винесено чотири постанови, а саме: постанова від 23.11.2021 «Про стягнення з боржника основної винагороди» на користь приватного виконавця у сумі 2373 грн 00 коп; постанова від 23.11.2021 «Про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження» про стягнення з боржника на користь приватного виконавця 624 грн 50 коп; постанова від 23.11.2021 «Про арешт коштів боржника»; постанова від 24.11.2021 «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», яка була направлена на місце роботи відповідача до мобілізації. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням норм законодавства, заборгованість, визначена у виконавчому написі на момент вчинення, є спірною, так як позивач не укладав з відповідачем договорів і не отримувала коштів від нього, кредитний договір, по якому вчинено виконавчий напис, не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. У судові засідання, призначені 09 лютого, 15 березня, 23 травня, 11 липня та 09 серпня 2024 року, позивач не прибув, звернулася до суду із заявою, просив провести розгляд справи без його участі, проти розгляду судом цивільної справи у заочному позовному провадженні та без фіксування судового процесу засобами звукозапису не заперечував. Відповідач у судові засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відкласти розгляд справи не просив, відзиву на позовну заяву не подав. Копія ухвали про відкриття провадження, судова повістка про виклик до суду у судове засідання, призначене на 09 лютого 2024 року, та копія позовної заяви з додатками направлялись відповідачу рекомендованим поштовим відправленням Укрпоштою та за інформацію на сайті Укрпошти були вручені за довіреністю. Судова повістка про виклик до суду на 15 березня 2024 згідно з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення було вручене 07 березня 2024 року. Окрім того судові повістки про виклик у вказані судові засідання надсилалися йому в електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин суд доходить висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений про його дату, час та місце, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, від позивача заперечень щодо заочного розгляду справи не надходило, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем з посиланням на ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис № 26077, про звернення стягнення із [PERSON] , [INFO] , як боржника за кредитним договором № 2288293 від 11.10.2020, заборгованості за період з 11.01.2021 по 28.04.2021 суму у розмірі: 5000 грн - заборгованість зі тілом кредиту, 17250 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 550 грн - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати із стягувача, згідно з чинним законодавством, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 23730,00 грн. За змістом виконавчого напису [PERSON] є боржником за кредитним договором № 2288293 від 11.10.2020, укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги № 52-МЛ від 12.01.2021 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Стягувачем у виконавчому написані вказане ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». На підставі виконавчого напису 23 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличком Віктором Анатолійовичем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 26077, виданого 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суми боргу у розмірі 23730,00 грн, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про арешт коштів боржника, 24 листопада 2021 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та 22 травня 2023 винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій до закінчення терміну служби в ЗСУ (ВП № 67623079). Суд зазначає, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон від 02.09.1993 № 3425-XII) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі статтею 87 Закону від 02.09.1993 № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону від 02.09.1993 № 3425-XII передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Пунктом 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно з пунктом 1 Переліку документів, до документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За змістом виконавчого напису від 10.02.2021 № 510 його вчинено на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом з тим, суд звертає увагу, що пунктом 2 (а саме «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») вказаний Перелік документів було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Проте, постанову КМ України від 26 листопада 2014 року № 662 було визнано незаконною та нечинною (в тому числі в частині зазначеного доповнення пунктом 2) постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постанова суду набрала законної сили з моменту проголошення. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.04.2021, вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тобто фактично на підставі правової норми, визнаної судом незаконною та не чинною. Виконавчий напис було вчинено за нотаріально не посвідченим кредитним договором № 2288293 від 11.10.2020, укладеним із [PERSON] та ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за змістом виконавчого напису є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Крім того, позивач стверджує, що йому не було нічого відомо про підстави вчинення нотаріусом вказаного виконавчого напису, жодних постанов про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього заборгованості він не отримував, йому не відомо на підставі чого виникла така заборгованості, оскільки будь-яких кредитних договорів він не укладав. Доказів надіслання стягувачем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику відповідачем суду не надано. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зазначив, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Верховний Суд у вказаній також вказав на те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] потрібно задовольнити та спірний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє повністю, то понесені позивачем судові витрати зі сплаті судового збору у вказаній сумі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За правилами, встановленими ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складене 30 серпня 2024 року, тому його датою є саме 30 серпня 2024 року.

Outcome: approved