Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення частки права власності у спільному сумісному майні подружжя. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 06 липня 2002 року Лутугинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області був зареєстрований шлюб поміж нею та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від сумісного шлюбу вони мають доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою. 25 листопада 2005 року відповідачем була придбана за сумісні кошти двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,3 кв.м., право власності на яку, відповідач оформив на себе. Відповідно до довідки судового експерта, вартість 1/2 частки квартири складає 150000-160000 грн. 07.05.2024 року вона звернулась з вимогою до оцінювача визначити вартість 1/2 частки вищезазначеної квартири але звіт про оцінку квартири неможливо зробити через те, що квартира розташована на тимчасово окупованій території у м. Лутугине, Луганської області та єдина база звітів про оцінку Фонду державного майна України недосягаєма для оцінки майна. Оцінювач вказав вдруге, що вартість 1/2 частки квартири з посиланням на довідку про вартість 1/2 частки квартири в розмірі 150000 -160000 грн. Довідка про вартість частки квартири є достовірною, бо встановлює дійсні обставини справи та відповідає вимогам ст.76, ст.79 ЦПК України і є доказом, що обґрунтовує її вимоги щодо предмету спору та його вартості. 29 серпня 2019 року відповідачем за сумісні грошові кошти була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 50,1 кв.м. Дану квартиру відповідач оформив на себе. Згідно звіту №139-24 від 06.05.2024 року, вартість 1/2 частки квартири [ADDRESS] , складає 155623 грн. Між нею та відповідачем на даний час склалися недоброзичливі відносини з вини відповідача, тому не досягнута згода про поділ квартир та іншого майна. Враховуючи вищевикладене позивачка просить суд поділити спільне сумісне майно її та відповідача [PERSON] шляхом встановлення розміру часток на майно: визнати за нею право власності на 1/2 частку кватири [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Припіченко Віктор Федорович не з`явились, адвокат Припіченко В.Ф. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Як встановлено судом, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 06 липня 2002 року Лутугинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №55, що підтверджується копією свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі, відповідачем [PERSON] було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, бланк серії ВСЕ №723290, який посвідчений 25 листопада 2005 року приватним нотаріусом Лутугинського районного нотаріального округу Луганської області Суперфін Б.М. та зареєстрований у реєстрі за №1738, та трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, бланки серії ННХ №852946 та серії ННХ №852947, який посвідчений 29 серпня 2019 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гущиною О.І. та зареєстрований у реєстрі за №318. Відомості щодо права власності відповідача [PERSON] на вищевказане нерухоме майно внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9069143 від 25.11.2005 року, виданим Лутугинським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації, та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179059791 від 29.08.2019 року, виданий приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гущиною О.І. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №393791025 та №393791415 від 06.09.2024 року, право власності на спірне майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , та квартиру [ADDRESS] , станом на 06 вересня 2024 року зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. №11). Відповідно до п.30 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. Судом встановлено, що спірне нерухоме майно було придбано сторонами під час перебування у шлюбі. Право власності зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Вказане нерухоме майно відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Суд вважає, що частки позивача та відповідача є рівними, а тому необхідно розділити вищевказане майно на дві рівні частини відповідно. Що стосується позовних вимог позивачки [PERSON] щодо припинення права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на спірне майно, а саме квартиру [ADDRESS] , та квартиру [ADDRESS] , то дані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки задоволення вимоги про поділ спірних квартир, як спільної сумісної власності, шляхом визнання за позивачкою права власності на 1/2 їх частину, саме собою свідчить про припинення правового режиму спільної сумісної власності на такі об`єкти, тобто припинення права спільної сумісної власності і здійснюється шляхом поділу майна, що є спільною сумісною власністю. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. Такий правовий висновок, викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 та від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3156,23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial