Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , який обгрнутовує тим, що позивач є неповнолітнім, фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , місце проживання не зареєстровано. У свідоцтві про народження позивача сер. 1-БП-069364, що видано 07 жовтня 2008 року Виконкомом Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області батьком записаний відповідач, матір`ю - [PERSON] , яка після укладення шлюбу 08 серпня 2019 року змінила прізвище на [PERSON] . Батьки позивача перебували у шлюбі, який було зареєстровано 18 серпня 2007 року. Втім сімейне життя у них не склалося і шлюб було розірвано заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2012 року по справі №1801/2457/12. Після розірвання шлюбу позивач залишився проживати разом із матір`ю. До офіційного розірвання шлюбу батьки позивача фактично розійшлися, матір була вимушена звернутися до суду для стягнення аліментів, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 грудня 2011 року було стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно. У подальшому рішенням суду від 12 квітня 2018 року по справі №573/375/18 стягнуто з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 930 грн. щомісячно. Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 22 листопада 2022 року по справі 591/9531/21 було змінено спосіб стягнення аліментів з відповідача, стягнуто 1/4 частку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом із цим відповідач приблизно чотири роки тому виїхав на роботу до Республіки Польща, де знаходиться по даний час на постійній основі. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення взагалі не приїздить в Україну. Аліменти взагалі не сплачує, стягнення з нього не провадяться, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Відповідач спілкуватися ані з сином, ані з матір`ю позивача не бажає, слухавку не підіймає, а при досить наполегливих дзвінках блокує номер абонента. На даний час позивач фактично мешкає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання позивача не зареєстроване. З метою реєстрації свого місця проживання, 11 січня 2024 року позивач звернувся до відділу реєстрації місця проживання Управління «ЦНАП у м. Суми Сумської міської ради, подавши заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] . Матір позивача надала згоду на реєстрацію позивача за вказаною адресою. Втім, відділом реєстрації місця проживання Управління «ЦНАП у м. Суми Сумської міської ради у реєстрації місця проживання позивача було відмовлено на підставі п. 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), що затверджений Постановою КМУ №265 від 07 лютого 2022 року, відповідно до якого у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. При спілкуванні із фахівцем відділу реєстрації місця проживання, остання повідомила, що без згоди батька, яка може бути надана ним при особистій присутності, або надана у письмовій формі за умови нотаріального завірення справжності підпису, або подана в електронній формі і підписана електронним цифровим підписом здійснити реєстрацію місця проживання позивача не можливо. Також зазначений фахівець порадила звернутися до суду із позовом про отримання дозволу на реєстрацію місця проживання без згоди батька. У зв`язку із тим, що батько категорично відмовляється спілкуватися чи будь-яким іншим чином контактувати з позивачем та його матір`ю, тобто засоби досудового врегулювання правовідносин вичерпані, а тому позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом. Посилаючись на те, що оскільки позивач постійно проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , проте не зареєстрований за адресою свого проживання, спір між батьками про його місце проживання відсутній, батьки зареєстровані за різними адресами, отримати в добровільному порядку згоду батька на реєстрацію дитини не вбачається можливим, просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітнього позивача разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано усунути вказані в ухвалі недоліки. 20 лютого 2024 року позивач на виконання ухвали суду від 07 лютого 2024 року надав суду документи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 березня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання 22 квітня 2024 року об 11 год. 15 хв.; залучено до участі у справі в якості законного представника позивача його матір [PERSON] 22 квітня 2024 року протокольною ухвалою суду у зв`язку з неявкою сторін по справі, підготовче засідання відкладено до 27 червня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2024 року закрито підготовче провадження у зазначеній справі з призначенням справи до розгляду по суті на 10 год. 10 хв. 04 вересня 2024 року. В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, від позивача та його законного представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] є матір [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 31 серпня 2019 року мати позивача [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно інформації Управління «Центра надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 31 січня 2024 року № 14.03-08/283187 місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , по м. Суми не зареєстроване (а.с. 14). Згідно інформації Управління «Центра надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 31 січня 2024 року № 14.03-08/283184 зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є [ADDRESS] (а.с. 15). 11 січня 2024 року позивач звернувся до відділу реєстрації місця проживання Управління «ЦНАП у м. Суми Сумської міської ради, подавши заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11). У реєстрації місця проживання (перебування) відмовлено згідно п. 32 Постанови № 265 від 07 лютого 2022 року. Відзив від відповідача на позовну заяву до суду не надходив. Статтею 33 Конституцією України\~передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.\~\~ Відповідно до статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частиною першою\~статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07 лютого 2022 року (далі Порядок) громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні. Батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати/зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Згідно п. 14 Порядку дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди. За нормами п. 17 Порядку згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У відповідності до п.п. 31, 32 Порядку особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування). У разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час судового розгляду не було встановлено обставин на спростування доводів позовної заяви про те, що відповідач відмовляється надавати письмову згоду на реєстрацію неповнолітнього сина. Тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, суду надано достатньо доказів того, що реєстрація місця проживання неповнолітнього позивача разом з матір`ю не зашкодить законним правам батька щодо обізнаності місця реєстрації сина. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved