Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою. В обґрунтування вимог вказує, що він народився [INFO] в с. Новостав Луцького району Волинської області. 03 лютого 1986 року йому був виданий паспорт громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] . В подальшому, з 12 травня 1987 року по 13 червня 1990 року, він проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР, після закінчення якої повернувся в с. Новостав. З 12 серпня 1991 року по 29 червня 1992 року працював муляром будівельної бригади у дослідному господарстві «Боратин», а з 29 червня 1992 року по 03 квітня 1996 року у кооперативі «Труд» Луцького виробничого об`єднання. Також, на підставі вказаного паспорту 28 лютого 2000 року йому було видано довідку про присвоєння ідентифікаційного номера. За своє життя [PERSON] жодного разу не виїжджав за кордон, необхідність в одержанні паспорта громадянина України зразка 1994 року була відсутня. Орієнтовно 2022 року [PERSON] загубив свою сумку з документами, до правоохоронних органів за цим фактом не звертався. У 2024 році намагаючись отримати паспорт громадянина України, звернувся до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області та отримав відмову у видачі паспорта по причині відсутності доказів, що підтверджують належність до громадянства. З огляду на наведене, заявник просить суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. Ухвалою суду від 16 серпня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги підтримали, просила задовольнити. Представник УДМС України у Волинській області проти задоволення вимог заперечив по причині недостатності наданих доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Новостав Луцького району Волинської області (а.с.7). 03 лютого 1986 року йому був виданий паспорт громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] (а.с.25-26). З 12 травня 1987 року по 13 червня 1990 року, він проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР, після закінчення якої повернувся в с. Новостав (а.с.8-13). Згідно даних трудової книжки (а.с.14-16) з 12 серпня 1991 року по 29 червня 1992 року працював муляром будівельної бригади у дослідному господарстві «Боратин», а з 29 червня 1992 року по 03 квітня 1996 року у кооперативі «Труд» Луцького виробничого об`єднання. На підставі паспорту громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] [PERSON] 28 лютого 2000 року видано довідку №30074 про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.16). З змісту заяви вбачається, що паспорт громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] був втрачений заявником. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" ( 1636-12 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. За приписами підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (далі Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24серпня 1991 року або проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд враховує, що від встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року залежить виникнення в останнього права на визначення належності його до громадянства України та отримання документа, що посвідчує його особу. При цьому, в інший спосіб такий факт встановити неможливо. Враховуючи представлені суду письмові докази, які об`єктивно узгоджуються між собою та подіями, які були зазначені заявником у його заяві, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року. З огляду на вказане, суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved