Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що [INFO] померла тітка позивачки по материнській лінії [PERSON] . За життя [PERSON] не була одружена та дітей не мала, була одинокою. Фактично все своє життя проживала в будинку за адресою: [ADDRESS] , разом із рідним братом [PERSON] , [INFO] , який також був одиноким. Позивачка [PERSON] , є спадкоємцем п`ятої черги за законом до майна померлої [PERSON] . Інші спадкоємці до майна померлої [PERSON] , відсутні, оскільки батьки такої: [PERSON] , [PERSON] , рідний брат [PERSON] [PERSON] та сестра [PERSON] , - померли. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до майна померлої, а саме: - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; - земельні ділянки, загальною площею 0,34 га, що розташовані на території села Річка, та належали за життя померлій [PERSON] ; - земельні ділянки загальною площею 0,50 га та 0,9205 га, що розташовані на території села Річка, та належали за життя померлому [PERSON] (рідному брату померлої [PERSON] ), які [PERSON] , успадкувала після смерті брата [PERSON] , як спадкоємець другої черги, але так за життя і не отримала правовстановлюючого документа на своє ім`я. 28.05.2024 приватним нотаріусом, [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом до майна гр. [PERSON] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] . Однак, приватним нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка була фактичним спадкоємцем до майна померлого [INFO] брата [PERSON] , у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 20.08.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Представник позивачки подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірительки. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Від Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника сільради ради. Висловлено позицію за якою сільська рада визнає вимоги позову. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] в селі Річка Міжгірського району Закарпатської області померла тітка позивачки по материнській лінії [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 11). Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копіями наступних документів: свідоцтва про народження позивачки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ; свідоцтва про укладення шлюбу позивачки [PERSON] , серії [NUMBER] ; свідоцтвом про народження матері позивачки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ; Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя; свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] (а.с. 15, 16, 13, 14, 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до майна померлої, а саме: - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; - земельні ділянки загальною площею 0,50 га, що розташовані на території села Річка, та належали за життя померлому [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ЗК № 019655; - земельні ділянки загальною площею 0,9205 га, що розташовані на території села Річка, та належали за життя померлому [PERSON] (рідному брату померлої [PERSON] ), згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЗК № 040902, які [PERSON] , успадкувала після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємець другої черги, але так за життя і не отримала правовстановлюючого документа на своє ім`я (а.с. 22, 23, 27-66). 28.05.2024 приватним нотаріусом, [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом до майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , - на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] , належного померлій на праві приватної власності (а.с. 24). Постановою від 28.05.2024 приватним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка була фактичним спадкоємцем до майна померлого [INFO] , [PERSON] , що підтверджується Довідкою виконавчого комітету Річківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 02.10.2018 за № 650, у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ЗК № 019655 від 31.05.1995, виданого Річківською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області за № 40, та Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЗК № 040902 від 12.02.2003, виданого Річківською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області (а.с. 10). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами справи підтверджено, що за життя тітка позивачки набула право на спадкове майно, а відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Outcome: approved