Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

02.05.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Носенко Андрій Григорович про визнання права власності в порядку спадкування за законом. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [INFO] її чоловік загинув. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] . Позивач та її неповнолітня донька [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Рідна донька чоловіка від попереднього шлюбу [PERSON] від належної частки спадщини відмовилася. Інші спадкоємці першої черги відсутні. \~ \~ \~ \~У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від свого імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. \~ \~ \~ \~Отримати свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння позивач не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Просить визнати за нею право власності на частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку, загальною площею 68,2 м2, жилою 40,9 м2, що належало [PERSON] , який помер [INFO] , по праву спадкування за законом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 06.06.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу Носенко Андрій Григорович копію спадкової справи після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити, зазначила, що будинок, розташований в [ADDRESS] , був побудований батьком її померлого чоловіка [PERSON] . Вона не знала, що право власності на зазначений будинок не було зареєстровано за її чоловіком, відсутній технічний паспорт на будинок. Вони з родиною проживають у цьому будинку, користуються ним. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~Третя особа у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухав пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша та друга статті 1223 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1251 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що належним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно у порядку спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням. У справі, що розглядається, належним відповідачем за вимогою про визнання права власності на спадкове майно мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а за їх відсутності - територіальна громада. Судом встановлено, що згідно спадкової справи, окрім позивачки [PERSON] , яка як спадкоємець претендує на спадкування за законом домоволодіння [ADDRESS] , заяву про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України строк подала [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє її законний представник [PERSON] [PERSON] надала заяву, згідно якої відмовилась від прийняття спадщини, де б вона не була та з чого б вона не складалася, в тому числі і обов`язкової частки спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 19.07.2023 року, 06.02.2024 року, 14.03.2024 року [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 64- 77). Разом з тим, аналіз матеріалів справи свідчить, що [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. За таких обставин забезпечення повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, неможливо, оскільки [PERSON] не є належним відповідачем у справі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. На час розгляду справи між позивачем [PERSON] та залученою до участі у справі відповідачем, яким є [PERSON] , спір щодо спадщини [PERSON] відсутній, оскільки [PERSON] не є спадкоємцем, так як ця особа відмовилась від прийняття спадщини, де б вона не була та з чого б вона не складалася, в тому числі і обов`язкової частки спадщини після смерті [PERSON] та відповідно їх не оспорює, тому [PERSON] є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом необхідно відмовити з цієї підстави. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину,\~а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно з ч.1-3\~ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). У даній справі позов пред`явлено до [PERSON] , яка не є ані спадкоємцем померлого [PERSON] , ані органом, який має представляти інтереси територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Клопотань про заміну неналежного відповідача [PERSON] позивач не заявляла. Отже, правом заміни неналежного відповідача на належного позивач в порядку та строки, передбачені положенням\~ст. 51 ЦПК України\~не скористалася. Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача та залучення до участі у справі іншого відповідача,\~\~з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] є неналежним відповідачем, а позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем в судовому засіданні не заявлялись, суд, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, оскільки він пред`явлений до неналежного відповідача. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплати судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed