Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

27.03.2024 р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.06.2019 р. [PERSON] уклав із АТ «ОТП Банк» кредитний договір № 2024422852 від 19.06.2019 р. 13.10.2023 р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2024422852 від 20.06.2019 р., перейшло до позивача. Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2024422852 від 20.06.2019 р., в сумі 45221, 06 грн, з яких: 28000, 00 грн загальна сума боргу та 17221, 06 грн загальна сума боргу по відсотках. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, ігнорує вимоги позивача та добровільно не погашає прострочену заборгованість позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Справу передано головуючому судді 08.04.2024 р. 12.04.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського\~районного суду\~Чернігівської області\~від 12.04.2024\~р.\~було прийнято\~позовну заяву\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі в\~порядку загального\~позовного провадження.\~Призначено проведення\~підготовчого засідання\~на 13.05.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.05.2024 р витребувано від акціонерного товариства «ОТП Банк» виписку по рахунку (рахунках), відкритому (відкритих) в акціонерному товаристві «ОТП Банк» відповідачем, за період з 20 червня 2019 року до 13 жовтня 2023 року та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 06.06.2024 р. 31.05.2024 р. до суду надійшли витребувані докази, зареєстровані за вх № 2080/24. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.06.2024 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду на 03.07.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.07.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання відкладено до 23.07.2024 р. з метою повторного виклику відповідача всіма відомими засобами зв`язку, в тому числі шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.07.2024 р. витребувано від акціонерного товариства «ОТП Банк» інформацію щодо наявності та розміру заборгованості за кредитним договором № 2024422852 від 20 червня 2019 року, укладеного між акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем, станом на 12 жовтня 2023 року. В судовому засіданні оголошено перерву до 15.08.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.08.2024 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 05.09.2024 р. з метою надання акціонерному товариству «ОТП Банк» додаткового часу для надання суду витребуваної інформації щодо розміру заборгованості відповідача станом на 13.10.2023 р. 26.08.2024 р. від АТ «ОТП Банк» надійшла витребувана інформація, зареєстрована за вх. № 3437/24. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач повідомлений, в тому числі, шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської від 05.09.2024 р. ухвалено у справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.06.2019 р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2024422852 (а. с. 5). 13.10.2023 р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором №\~2024422852 від 20.06.2019 р., укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] перешло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а. с. 14-15). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2024422852 від 20.06.2019 р. в сумі 45221, 06 грн, з яких: 28000,00 грн загальна сума боргу по тілу кредита, 17221,06 грн - загальна сума боргу по відсотках. З заяви про надання інформації від АТ «ОТП Банк» від 21.05.2024 р. вбачається, що АТ «ОТП Банк» згідно договору факторингу № 28/06/23 від 28.06.2023 р. відступило право вимоги за Договором № 2024422852_CARD від 20.06.2019 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ», до заяви також доданий звіт розрахунок відповідно до якого вбачається період виникнення заборгованості, дати нарахування процентів їх розміри (а. с. 50 80). З заяви про надання інформації від АТ «ОТП Банк» від 08.08.2024 р. вбачається, що АТ «ОТП Банк» згідно договору факторингу № 28/06/23 від 28.06.2023 р. відступило право вимоги за Договором № 2024422852_CARD від 20.06.2019 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ», також з вищевказаного документу вбачається, що сума заборгованості на дату укладення договору факторингу, а саме 28.06.2023 р. становила 45221, 06 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «ОТП Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалось жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювались. Заперечень від відповідача щодо наданого розрахунку заборгованості за кредитом не надходило. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За положеннями ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). Відповідно до ст.519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. За таких обставин згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22 квітня 2021 року. У розрізі викладеного, враховуючи сталу практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Враховуючи викладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. З матеріалів справи вбачається що між первісним кредитором, а саме АТ «ОТП Банк» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023 р. При цьому, суд звертає увагу на наявність в листі АТ «ОТП Банк» інформації про те, що передача права грошової вимоги відбулася на підставі договору факторингу № 28/06/23 від 28.06.2023 р. З приводу вказаної розбіжності суд зауважує, що позивачем додано до позовної заяви належним чином засвідчену копію договору факторингу від 13.10.2023 р. Вказаний доказ має переважне значення для суду порівняно з інформаційним листом банку. З огляду на те, що заперечень від відповідача щодо цієї обставини до суду не надходило, а також те, що АТ «ОТП Банк» листом засвідчило суду як відступлення права вимоги на користь позивача, так і суму заборгованості, що відповідає заявленому позову, у суду відсутні підстави для відмови у задоволенні позову з цих підстав. Будь - яких доказів на спростування наданого розрахунку заборгованості відповідач не надав, так само як і не надав жодних доказів належного виконання умов кредитного договору. Зважаючи на викладене вище, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved