Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

21 червня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що із відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 15.05.2010 року в виконавчому комітеті Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області за №02. В шлюбі у сторін народився дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що із відповідачем мають діаметрально протилежна погляди на шлюб, сім`ю та життя, відповідач не розуміє сутності проблем сім`ї. Тривалий час проживають окремо.На переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, а тому просить шлюб укладений між сторонами розірвати. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 24.06.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте у заяві до суду просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, терміна для примирення не потребує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 15 травня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області за актовим записом №02 (а.с.9). Від шлюбу у сторін народилась дочка: [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Подружжя не підтримує шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільні інтереси відсутні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд ухвалює стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн, які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Outcome: approved