Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у шлюбних відносинах з 24.06.2016 року. Від шлюбних стосунків мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають на повному утриманні позивача. Відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дітей. Усі обов`язки щодо утримання дітей несе позивачка. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 6000,00 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася. Від представника позивача - адвоката Микитюка С.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Не заперечують щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Онищук Т.Н. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, наголошує, що відповідач згідний сплачувати аліменти в сумі 3000 на кожну дитину, оскільки на даний час офіційно не працює, окрім того [PERSON] хворіє на цироз печінки , потребує постійного лікування. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 24 червня 2016 року виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Бродівського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 4 ( а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження, сторони значаться батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2 та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 203 ( а.с. 7,8). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області від 10.07.2024 року за № 113, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 16). Відповідно виписки - епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 2310; епікризу № 371 обласного лікувально - діагностичного гепатологочного центру; виписків із медичної карти стаціонарно хворого - [PERSON] хворіє цирозом печінки, зумовлений хронічним стеатогепатитом, компенсований, клас А за Чайльд - П`ю (гепатоспланомегалія, виражена печінково - клітинна недостатність). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки неповнолітні діти проживають з матір`ю, батько - відповідач по справі зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання та виховання. Відповідно до ч. 1ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В силу ч. ч. 1, 2ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196; працездатних осіб - 3028 гривень. Потрібно не забувати, що в Україні йде війна і на сьогодні прожитковий мінімум - це вартісна величина, яка відображає мінімальний набір продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, які необхідні для задоволення основних соціальних і культурних потреб людини. В його основі - вартість споживчого кошика. На жаль, у реальному житті система соціальних гарантій здебільшого знаходиться на неналежному рівні. В Україні основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування для людини - є заниженими майже вдвічі. Застарілість та неефективність інституту прожиткового мінімуму у його існуючій моделі, уповільнила і навіть зупинила не лише соціальні реформи, а й економічні реформи у багатьох сферах соціально-економічного життя. Частина четверта статті 13 ЦК України проголошує, що при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Аліментні зобов`язання за своєю природою та генезою є саме морально-етичною категорією, яка втілена у нормі позитивного права. Фактично йдеться про повністю не охоплені правом, проте визнані суспільством базові принципи моралі. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та те, що аліменти, спрямовані на утримання неповнолітніх дітей, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд дійшов висновку, що судом встановлені, передбачені статтею 182 СК України, обставини для визначення аліментів на утримання дітей у розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На думку суду, розмір аліментів у розмірі 3000,00 грн. на кожну дитину є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дітей, оскільки рівнозначний обов`язок щодо утримання дітей покладається також на позивача по справі (ст. 141 СК України). Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: partial