Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки HYUNDAI, 2012 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , в розмірі - 215 592 гривень. Позов мотивує тим, що 12.11.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду було розірвано 28.02.2023 року. За час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль марки «HYUNDAI», 2012 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] серії [NUMBER] . Оскільки, майно було придбане позивачем та відповідачем спільно в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить поділити вищезазначене майно, шляхом стягнення із відповідачки вартості автомобіля. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля HYUNDAI», 2012 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] вартість автомобіля станом на 11 березня 2024 року становить 431 184,00 грн., а тому позивач вважає, що оскільки автомобіль є неподільною річчю, а також враховуючи те, що реєстрація автомобіля проведена на відповідачку, автомобіль перебуває у її користуванні то з неї слід стягнути на його користь грошову компенсацію частини автомобіля, що складає - 215 592 грн. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20.05.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач відзиву на позов не подала, 02.08.2024 року подала пояснення , в якому заперечила щодо позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Судом встановлено,\~ що 12.11.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду було розірвано 28.02.2023 року. Рішення набуло законної сили 31.03.2023 року (а.с. 10-11). За час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль марки «HYUNDAI», 2012 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до звіту про оцінку автомобіля HYUNDAI 140», 2012 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , вартість автомобіля станом на 11 березня 2024 року становить 431 184,00 грн. (а.с. 13-30). Згідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~Відповідно до положень частини першої\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами другою та третьою статті 372\~ЦК України разі\~поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно вимог ст.\~68\~СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.\~\~\~\~\~\~\~\~ Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно норм чинного законодавства у відповідності до вимог ст.\~60,\~70 СК України, позивач по справі - як чоловік, має право на 1/2 частину спірного автомобіля.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25.05.2020 року Верховний Суд постановою у справі № 347/955/16 сформував позицію щодо можливості присудження компенсації за частину неподільного рухомого майна одному із подружжя, без його реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності.\~\~\~ Верховний Суд у своїй постанові від 25.05.2020 року зазначив, що «суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що спірний автомобіль був придбаний у період шлюбу, тому він, відповідно до вимог статей\~60,\~61,\~70,\~71 СК України, є спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними. А оскільки вказаний автомобіль знаходиться у користуванні [PERSON] , судами правомірно присуджено стягнути з останньої 1/2 частину його вартості в рахунок компенсації права на належну частку ОСОБА 1». Таким чином, у даній справі, суд дійшов висновку, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що спірний автомобіль є її особистою власністю, а тому вказаний автомобіль придбаний сторонами під час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частини цього автомобіля у розмірі 215 592,00 грн.\~\~\~\~\~ Крім того, безпідставними є посилання відповідача у поясненнях, що шлюб між сторонами фактично припинений з кінця 2020 року, тоді як спірний автомобіль придбано у 2022 року, а тому такий є її особистою власністю, виходячи з наступного. Розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, яке потребує подальшої реєстрації у державному органі реєстрації актів цивільного стану, відтак моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч. 2 ст. 114 СК). Оскільки законодавець розрізнив поняття «припинення шлюбу з набранням чинності рішенням суду про його розірвання» та «реєстрація припинення шлюбу», тому припинення шлюбу існує як факт, що відбувся, натомість реєстрація цього факту є лише підтвердження/фіксацією його у державних органах реєстрації. Оскільки рішення про розірвання шлюбу між сторонами ухвалено 28.02.2023 року та набрало законної сили 31.03.2023 року, то їх шлюб є припиненим з 31.03.2023\~\~року. (Постанова КЦС ВС від 24.07.2024 № 337/2735/22 (61-3355св23). Відповідно до ст.ст.\~77,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, враховуючи вищенаведені встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути 1/2 частки вартості автомобіля марки «HYUNDAI», 2012 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] ( вартість вищевказаного автомобіля складає 431 184,00 грн.), що становить 215 592 гривень. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved