Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

[PERSON] 10.01.2024 звернулася до суду із заявою (з урахуванням уточнених вимог) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона з лютого 2018 року і до дня його смерті проживала однією сім`єю в його будинку. Вони вели спільне спільне господарство, мали спільний бюджет, утримували житло та сплачували комунальні послуги, [PERSON] ставився до неї як до доньки, оскільки нікого з рідних у нього не було. Поховання [PERSON] вона здійснила за власний рахунок. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона отримала роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки факт прийняття нею спадщини шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини документально не підтверджено. За даних обставин та з метою реалізації права на оформлення спадкового майна, заявниця вимушена звернутися до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вирішення питання щодо заявлених вимог відніс на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що добре знали[PERSON] та заявницю. Вони дійсно більш ніж 5 років постійно проживали разом в житловому будинку [ADDRESS] , вели спільне господарство, заявниця доглядала за [PERSON] , оскільки нікого з рідних у нього не було, купляла для нього ліки, продукти харчування, сплачувала комунальні послуги, все робила по господарству, поховання здійснила за власний кошт. Стосунки у них були добрі та сімейні, він називав її своєю донькою. Заслухавши пояснення представника заявниці, показання свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, про що Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницьому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 11.12.2023 складено відповідний актовий запис №769, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.1974, виданого Знам`янською державною нотаріальною конторою за реєстром №482, записаного в реєстрову книгу за №1596/7. Згідно з довідкою, виданою старостою Знам`янського Другого старостинського округу Знам`янської міської територіальної громади 15.12.2023 за №16-18/1172/7, померлий [INFO] [PERSON] з 26.12.1973 і до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Інші особи за цією адресою станом на день його смерті не були зареєстровані. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] №177/2023 встановлено, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті останнього звернулася заявниця, інші спадкоємці відсутні. За життя спадкодавцем заповіт не складався. При зверненні заявниці до нотаріальної контори їй роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки факт прийняття нею спадщини шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем документально не підтверджено. Як підтверджено в судовому засіданні свідками та вбачається з довідок, виданих старостою та головою вуличного комітету, заявниця з лютого 2018 року і до дня смерті [PERSON] , а саме 10.12.2023, проживала разом з ним однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , здійснювала за ним догляд та подальше поховання. Вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки, притаманні сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1268 та ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю зі спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №754/6012/21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних сім`ї, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні сім`ї. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц, та Верховним Судом у постановах від 09.01.2020 у справі №186/421/17, від 09.06.2021 у справі №346/5702/18, від 01.09.2021 у справі №755/16466/19, від 05.10.2022 у справі №686/15993/21, що свідчить про сталість судової практики. Як роз`яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в судовому порядку підлягають встановленню факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. З досліджених обставин справи та наданих доказів, суд вважає, що заявницею доведено факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, зокрема, доведено, що вони тривалий час спільно проживали, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. З огляду на викладене та враховуючи, що факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини знайшов своє підтвердження, встановлення даного факту необхідно заявниці з метою реалізації права на оформлення спадкового майна і він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, а тому суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved