Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

23 серпня 2024 року до суду надійшла позовна заява про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 15 березня 2002 року між ним та [PERSON] (Відповідач) укладено шлюб, про що у Голосківській сільській раді Летичівського району здійснено актовий запис № 4 від 15 березня 2002 року та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалось. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться з 2022 року. Позивач зазначає, що вони намагались тривалий час говорити один з одним про спільні проблеми, спокійно їх вирішувати, проте жодних результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча позивач прикладав для цього максимально зусиль, тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. За таких обставин вважає, що нормальні шлюбні відносини не можуть бути поновлені. Від спільного шлюбу у них є малолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №2 від 20 березня 2009 року. Спору щодо місця проживання сина немає. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб. 26 серпня 2024 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було відкрито спрощене провадження у справі та призначено до судового розгляду. 02 вересня 2024 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить строк для примирення не надавати, має намір створити нову сім`ю. 02 вересня 2024 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та без звукозапису, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 15 березня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Голосківською сільською радою Летичівського району, про що складено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 15 березня 2002 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Враховуючи вищенаведене та те, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, позивач зазначає, що їх сім`я розпалась, а відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд вважає, що їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, шо позивач не бажає стягувати судові витрати з відповідача та враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved