Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У червні 2024 року представник позивача, адвокат Ломака Ю.М., в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом, який мотивував тим, що у шлюбі від відповідача [PERSON] народжено двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які на даний час перебувають на її утриманні. Зазначав, що на даний час шлюб між сторонами розірвано, на момент розгляду судом справи та розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] переїхали разом із мамою і проживають за адресом мешкання бабусі, а саме в будинку [ADDRESS] . Як і під час перебування у шлюбі, позивачка виконувала і продовжує виконувати свій обов`язок із виховання й догляду за дітьми, забезпечуючи їх розвиток і благополуччя. Однак, на даний час вона навіть не може розглянути можливість власної часткової зайнятості або роботи з гнучким графіком для забезпечення фінансової стабільності через малолітній вік сина [PERSON] (йому виповнилося неповних 2 роки). Тому в даний час у [PERSON] відсутній стабільний дохід і це значно усладнює забезпечення дітей усім необхідним для їхнього розвитку та благополуччя на тому рівні, який діти мали до розлучення батьків. Батько двох дітей [PERSON] на постійній основі не виконує своїх обов`язків з фінансового забезпечення дітей для їх всебічного фізичного, розумового, емоційного, соціального розвитку, тощо, він надає грошові кошти на утримання дітей через позивачку лише тоді, коли сам того забажає, а не тоді, коли ці кошти дійсно необхідні, а саме, після розлучення протягом 6 місяців декілька разів переказував кошти для утримання дітей на рахунок позивачки, які вона використала для життя, харчування, догляду і розвитку малолітніх дочки і сина. Таке непостійне та нерегулярне фінансування не забезпечує потреб дітей, порушує їхні права на належне харчування, одяг, медичне обслуговування, освіту, тощо. Також відповідач маніпулює грошовою допомогою та чинить емоційний шантаж. [PERSON] продовжує власну підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець, був та залишається кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Агропартнери - 2009», ТОВ «Агропартнери - Експорт», ТОВ «ТПК Агрогарант» та Фермерське господарство «Т.М.Б.», має у власності декілька житлових об`єктів для власного проживання, нежитлову нерухомість, автомобілі, земельні ділянки і продовжує накопичувати власні статки, придбавав і продовжує придбавати майно, сума якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, відпочиває за кордоном в умовах воєнного стану. Представник позивача зазначав про те, що тверда грошова сума аліментів забезпечує стабільний дохід на утримання дітей, незалежно від коливань заробітної плати батька, що дозволяє позивачці планувати витрати на [PERSON] та [PERSON] більш ефективно, знаючи точно, яку суму вона отримає щомісяця на їх потреби, а у разі встановлення аліментів у відсотку від заробітної плати, відповідач може зменшити її розмір, такий розмір захищає від маніпуляцій відповідача щодо зменшення розміру отримуваних ним доходів, точніше враховувати реальні потреби дітей і забезпечує більш прозоре та ефективне виконання фінансових зобов`язань зі сторони їх батька, забезпечуючи стабільний рівень фінансової підтримки дітей. Такий розмір аліментів дозволяє позивачці точніше врахувати реальні потреби дітей, такі як витрати на харчування, одяг, медичне обслуговування, освіту, розвиток та інші витрати, спрощує розрахунки і уникнення можливих суперечок щодо правильності обчислення відсотків від змінного доходу. Для обрахунку розміру аліментів у твердій грошові сумі представник позивача уважав за необхідне використовувати прожитковий мінімум на дитину відповідно віку (для дітей до 6 років він становить 2563 грн, а для дітей від 6 до 18 років - 3196 грн), відповідно визначаючи тверду грошову суму аліментів на кожну дитину в розмірі по 10 розмірі прожиткових мінімумів, а саме: для сина [PERSON] їх розмір становить 25630 грн, та 31960 грн для дочки [PERSON] . Просив суд щомісячно стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 31960 грн, починаючи стягувати з 01 січня 2024 року і до досягнення нею повноліття (до [INFO] ) та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 25630 грн, починаючи стягувати з 01 січня 2024 року і до досягнення ним повноліття (до 14 червня 2040 року), а також стягнути судові витрати по справі. Позиція позивача, відповідача та представників сторін по даній справі Представник відповідача [PERSON] 04 липня 2024 року у поданому до суду відзиві на позов, не погодилася із доводами позивачки, викладеними у позовній заяві, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та не можуть прийматися судом до уваги. Представник відповідача зазначала про те, що із перших днів окремого проживання з дітьми, [PERSON] , як батько, продовжував спілкуватися з дітьми, виховувати їх, приймав активну участь в їх житті, надавав їм матеріальне утримання. Після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач добровільно та регулярно надавав позивачці грошові кошти у готівковій формі особисто [PERSON] або перераховував на банківський рахунок позивачки для достатнього матеріального забезпечення дітей. Так, зокрема, у період з листопада 2023 року по червень 2024 року лише на банківський рахунок позивачки відповідач перерахував 134000,00 грн і відповідно під час передачі грошових коштів у готівковій формі, жодних розписок від позивачки відповідач не отримував. Крім надання грошових коштів на утримання дітей, у вказаний період [PERSON] також приймав активну участь у матеріальному забезпеченні потреб дітей: купував їм подарунки, іграшки, одяг, оплачував навчання дочки [PERSON] у приватній школі, тощо, що визнає і сама позивачка, вказуючи про це у позовній заяві. Проте, у своїй позовній заяві позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти, починаючи з 01 січня 2024 року, незважаючи на те, що саме за період часу з листопада 2023 року по червень 2024 року відповідач перерахував на користь позивачки 134000,00 грн, що виглядає лише як бажання особистого збагачення позивачки за рахунок коштів відповідача, а тому, твердження [PERSON] про те, що [PERSON] на постійній основі не виконує батьківських обов`язків із фінансового забезпечення дітей не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами. Тим більше, жодних пропозицій щодо укладення договору про надання утримання на дітей, позивачка відповідачу не висловлювала. Крім того зазначила, що у позовній заяві позивачка посилається на те, що відповідач є власником декількох юридичних осіб - суб`єктів господарювання, декларує доходи від їх діяльності та постійно отримує великі прибутки, що на її думку, це є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, у максимальному розмірі, передбаченому чинним законодавством України. Проте, на підтвердження вказаних обставин, до позовної заяви в якості письмових доказів додаються лише інформаційні довідки про вказаних юридичних осіб, сформовані за допомогою інтернет-ресурсу «Ореndatabot», що є виключно домислами позивачки і ґрунтуються на ії власних припущеннях. Також, діяльність ТОВ «Агропартнери-2009» була прибутковою, проте згідно з рішенням загальних зборів засновників товариства отримані прибутки від його господарської діяльності були використані на розвиток підприємства, за вказаний період дивіденди засновникам товариства також не виплачувалися. Окремо зазначила, що [PERSON] також є учасником ТОВ «Агропартнери-2009» і має частку в розмірі 20 % статутного капіталу товариства та добре знає про реальний стан справ на підприємстві. Наявні у власності відповідача житловий будинок та квартира використовуються для проживання його самого та його непрацездатної матері, в оренду не здаються, в процесі сільськогосподарського виробництва чи будь-якої іншої комерційної діяльності не задіяні і доходів не приносять, а належні відповідачу земельні ділянки сільськогосподарського призначення передані в оренду ТОВ «Агропартнери-2009» із встановленням мінімального розміру орендної плати. Також зазначила, що в 2023 році [PERSON] , як фізична особа-підприємець, від підприємницької діяльності отримав дохід у розмірі 15000,00 грн, від передачі в оренду належних йому земельних ділянок сільськогосподарського призначення отримав орендну плату в загальній сумі 52844,29 грн та на даний час працює на посаді директора ТОВ «Агропартнери-2009», за період часу з 01 липня 2023 року по 30 червня 2024 року отримав заробітну плату в загальній сумі 112837,36 грн. Крім того, на утриманні відповідача перебуває син від першого шлюбу [PERSON] , який на даний час навчається на контрактній основі і потребує матеріальної допомоги та його мати [PERSON] , яка є непрацездатною особою за віком, розлучена, проживає одиноко в м. Полтава у квартирі свого сина, часто хворіє та має ряд хронічних захворювань, за станом здоров`я потребує постійного прийому дороговартісних медичних препаратів, а відповідач є єдиною особою, яка повинна, може надавати та надає таку допомогу своїй матері. Крім того, і сам відповідач має незадовільний стан здоров`я, хворіє на тяжкі хронічні захворювання, які потребують частого і довготривалого лікування, потребує постійного прийому дороговартісних медичних препаратів, тому в силу фактичних життєвих обставин, не може надавати утримання на своїх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі та в максимальному розмірі, передбаченому чинним законодавством України, а тому заперечує проти позовних вимог позивачки в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 10 прожиткових мінімумів, встановлених для дітей відповідного віку, починаючи з 01 січня 2024 року. Разом із тим, [PERSON] погоджується на стягнення з нього аліментів у розмірі 1 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме на утримання [PERSON] - 256- грн, на утримання [PERSON] - 3196 грн, починаючи з дня пред`явлення позову (а.с.121-124). Представник позивача [PERSON] 15 серпня 2024 року подав до суду пояснення, у яких зазначав, що [PERSON] та [PERSON] повинні мати такий рівень фінансової опіки після розірвання шлюбу між їх батьками, який вони мали до розірвання шлюбу, а відповідач намагається переконати суд про достатність щомісячних витрат на доньку до розірвання шлюбу в розмірі 3196 грн, а на сина 2563 грн. Аналізуючи заперечення проти позову, зазначив, що 01 лютого 2024 року [PERSON] прийняв рішення на загальних зборах учасників товариства «Агропартнери-2009», що чистий дохід товариства треба не розподіляти між ним та [PERSON] , а залишити на банківських рахунках товариства, позивачка не приймала участі в цих зборах, як і не знала про їх проведення, а дані про її участь є завідомо недостовірними для відповідача. Відповідач отримує дохід в розмірі 15747040 грн та він не може витрати ледь більше 4% від цього доходу на своїх малолітніх дітей. Щодо витрат на утримання матері [PERSON] зазначив, що остання є повнолітньою та дієздатною особою, відносно неї не встановлена опіки, а діти відповідача в силу закону знаходяться під опікою батьків, а також відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] потребує догляду або постійного догляду на професійній чи непрофесійній основі. Щодо участі відповідача в утриманні неповнолітніх дітей, зазначав, що на підтвердження добровільного та регулярного надання грошових коштів для достатнього матеріального забезпечення дітей відповідачем у відзиві є посилання на додатки. Оцінивши докази, які вказані в додатках до відзиву на позов вбачається, що належними доказами, які підтверджують факт переказу відповідачем коштів на утриманні дітей є платіжна інструкція за грудень 2023 року на 20000 грн та платіжні інструкції за січень 2024 року на загальну суму 53000 грн, інші платіжні інструкції не містять даних про сплату коштів на утриманні дітей, а тому не є належними доказами. Щодо підтвердження доводів про те, що [PERSON] приймав активну участь у матеріальному забезпеченні потреб дітей та їх утриманні, а саме купував їм подарунки, іграшки, одяг, оплачував навчання доньки [PERSON] у приватній школі, тощо, у відповідача відсутні докази підтвердження цих обставин. Також, зазначив додаткові аргументи на підтримку позову: 1) позивачка наголошує на першочерговості забезпечення потреб дітей, на відміну від фокусу відповідача на майнових питаннях; 2) відповідач продемонстрував фінансову спроможність сплачувати 53000 грн на місяць (січень 2024), але згодом значно зменшив виплати без належного обґрунтування; 3) надані відповідачем докази підтверджують лише виплати за грудень 2023 року та січень 2024 року, відсутні докази виплат за інші місяці; 4) більшість наданих платіжних документів не містять чіткого зазначення про те, що кошти призначені на утримання дітей; 5) у відзиві відповідач стверджує, що може сплачувати лише мінімальні суми, що суперечить його попереднім діям; 6) не надано належних доказів щодо купівлі одягу та оплати навчання дітей безпосередньо відповідачем; 7) відповідач безпідставно заперечує факт звернення позивачки щодо укладення договору про утримання дітей; 8) є підстави вважати, що відповідач використовує фінансову допомогу як інструмент впливу на матір дітей; 9) нерегулярність та непередбачуваність виплат негативно впливає на благополуччя дітей та їх життєвий рівень; 10) поведінка відповідача суперечить позиціям Верховного Суду та ЄСПЛ щодо сумлінного виконання аліментних зобов`язань; 11) суперечлива поведінка відповідача щодо виплат порушує засади цивільного законодавства. Зазначав, що аналіз наданих доказів та аргументів сторін виявляє суттєві недоліки в позиції відповідача щодо виконання ним аліментних зобов`язань для його двох дітей (а.с.227-238). 16 серпня 2024 року від представник позивача [PERSON] надійшла заява, у якій [PERSON] пропонує [PERSON] мирно врегулювати існуючий спір шляхом укладення мирової угоди, в тому числі вона згодна на проведення процедури врегулювання спору за участі судді. Пропозиція мирного врегулювання спору додана до заяви на 2 аркушах (а.с.240,242-243,244). Станом на день ухвалення даного рішення суду від сторони відповідача не надійшло жодних документів щодо позасудового врегулювання сторонами даного спору чи відомості про обопільну згоду сторін затвердити у даній справі мирову угоду. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 червня 2024 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. На підставі статей 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 23 серпня 2024 року ухвалено рішення по суті спору. Установлені судом фактичні обставини даної справи 08 липня 2015 року сторони у справі уклали шлюб, який рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2023 року розірвано. У шлюбі від відповідача позивачка народила дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , батьками дітей записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12,13,14,33-36). Малолітні дочка [PERSON] , та син [PERSON] проживають разом із матір`ю окремо від батька в [ADDRESS] , вроджених вад здоров`я не мають (ці обставини сторони визнають у даній справі, не заперечуючи їх) (а.с. 1-9, 121-124). Позивачка [PERSON] станом на листопад 2019 року мала зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] , фактично проживає разом з малолітніми дітьми: дочкою [PERSON] та сином Гордієм в [ADDRESS] , станом на день ухвалення даного рішення суду є розлученою, інвалідності не має, є непрацевлаштованою, має частку в розмірі 20 % статутного капіталу ТОВ «Агропартнери-2009» (а.с.11,17-20). Відповідач [PERSON] є ФОП « [PERSON] », за даними інтернет-ресурсу «Ореndatabot» є бенефіціарним власником ТОВ «Агропартнери - 2009», ТОВ «Агропартнери - Експорт», ТОВ «ТПК Агрогарант» та ФГ «Т.М.Б.», є власником будинку в [ADDRESS] , є власником 51 земельної ділянки різних площ та призначень (переважно земельні ділянки сільськогосподарського призначення), з яких від 7 до 20 земельних ділянок протягом липня-грудня 2023 року передавалися відповідачем в оренду ТОВ «Агропартнери - 2009», йому на праві власності належать декілька нежитлових приміщень: одне приміщення в [ADDRESS] , два приміщення в [ADDRESS] ; він інвалідності не має; проживає окремо від малолітнього сина, дочки та їх матері за зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] ; ним здійснювалися грошові перекази власних коштів на рахунок [PERSON] : 06 грудня 2023 року у розмірі 10000,00 грн із призначенням платежу - переказ власних коштів, 07 квітня 2024 року у розмірі 1000,00 грн із призначенням платежу - переказ власних коштів, 12 червня 2024 року у розмірі 20000,00 грн із призначенням платежу - переказ власних коштів; здійснював перекази власних коштів на рахунок [PERSON] : 07 грудня 2023 року у розмірі 20000,00 грн із призначенням платежу - переказ власних коштів, утримання дітей за грудень, 10 січня 2024 року у розмірі 20000,00 грн із призначенням платежу - переказ власних коштів, утримання дітей за січень, 15 січня 2024 року у розмірі 33000,00 грн із призначенням платежу - переказ власних коштів, утримання дітей; здійснював перекази власних коштів на карту №: [NUMBER] - 02 травня 2024 року у розмірі 20000,00 грн із призначенням платежу - утримання дітей за травень, 10 квітня 2024 року у розмірі 10000,00 грн із призначенням платежу - переказ коштів; відповідач здійснив придбання іграшок 28 грудня 2023 року на загальну суму 6637,00 грн та придбання речей для дітей (іграшки, сумочки, конструктора, рюкзака, батарейок, фруктових батончиків) на загальну суму 5377,00 грн; здійснено безготівковий переказ грошових коштів із зазначенням платника « [PERSON] » 11 жовтня 2023 року у розмірі 10500,00 грн із призначенням платежу - договір №100422071102 за навчання [PERSON] ; ФГ «Т.М.Б.» станом на 31 грудня 2023 року отримало чистий дохід у розмірі 905,40 грн, у 2023 році ТОВ «Торгово-промислова компанія «Агрогарант» чистого доходу не отримувало, у 2023 році ТОВ «Агропартнери-2009» отримало чистий дохід в розмірі 97773 грн, і за рішенням загальних зборів цього товариства чистий прибуток товариства за 2023 рік направлено на розвиток товариства, у I-му кварталі 2024 року як фізична особа-підприємець відповідач від підприємницької діяльності отримав дохід у розмірі 15000,00 грн, за період часу з 01 липня 2023 року по 30 червня 2024 року отримав від ТОВ «АГРОПАРТНЕРИ - 2009» заробітну плату у розмірі 112837,36 грн, з січня по грудень 2023 року отримав від ТОВ «АГРОПАРТНЕРИ - 2009» орендну плату в розмірі 11600,00 грн за оплатне використання частини належних йому земельних ділянок сільськогосподарського призначення; відповідач оплачував вартість навчання у вищому навчальному закладі на контрактній основі сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , у 2020, 2022 роках на загальну суму 15805 грн; мати відповідача [PERSON] , яка є непрацездатною особою за віком, має ряд хронічних серцево-судинних захворювань, захворювань ендокринної системи і за приписами лікарів потребує постійного прийому медичних препаратів певного призначення; протягом 2023-2024 років позивач сплачував вартість житлово-комунальних послуг в м.Полтава на різні рахунки підприємств на загальну суму 14920 грн; відповідач має незадовільний стан здоров`я, страждає на хронічні захворювання серцево-судинної системи, ендокринної системи, кишково-шлункового тракту з рекомендаціями по постійному вживанню певних медичних препаратів (а.с.15-16,17-20,21-23,24-26,27-32,37-99,110,127,129,130,131,132,133,134,135,136,137,138,139,140-141,142-144-145,146-148,149,150-151,154-155,156,157,158-159,160,166,167-168,169,170,171,172,173,174,175, 178-182,184-220). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Відповідно до статті 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до норм ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з положеннями ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом норм ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Згідно з нормами ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача стягує розмір аліментів у твердій грошовій сумі без визначення мінімально гарантованого розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Висновки суду по суті заявленої вимоги 1. Із урахуванням установлених обставин справи та досліджених доказів, суд убачає виникнення між сторонами у даній справі цивільного спору з приводу стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей. Правовідносини, які виникли між сторонами спору, врегульовані нормами вищенаведених нормативних актів. 2. Приймаючи до уваги майнове та сімейне становище сторін, їх стан здоров`я та їх обопільний обов`язок утримувати двох спільних дітей до їх повноліття, стан здоров`я самих дітей, які не мають вроджених вад здоров`я, положення чинного законодавства щодо забезпечення необхідного рівня матеріального утримання дітей їх батьками, застосовуючи засади розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох малолітніх дітей саме у твердій грошовій сумі в розмірі на дочку [PERSON] 5500 грн та на сина Гордія 4500 грн саме з часу подання позову до суду ( з дня здачі позовних матеріалів на пошту для відправлення до суду - тобто з 19 червня 2024 року). На думку суду, визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню на підставі даного судового рішення, має забезпечити необхідний життєвий рівень дітей, задовольняючи їх найнеобхідніші потреби з огляду на установлені судом вищевказані обставини щодо майнового стану сторін, їх сімейного стану та стану здоров`я сторін спору, їх спільних дітей й зростаючі потреби останніх у зв`язку з дорослішанням, підтриманням стану їх здоров`я, і це відповідатиме найкращим інтересам двох дітей сторін на їх належне утримання в умовах їх проживання разом із їх матір`ю окремо від батька. Позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів дійсної матеріальної спроможності сплачувати відповідачем аліменти на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в щомісячному сукупному розмірі 57590 грн 00 коп. Натомість, аналіз майнового та сімейного становища відповідача із урахуванням як отриманих ним доходів від підприємницької діяльності в якості фізичної особи-підприємця, роботи на посадах керівника господарського підприємства та фермерського господарства, отримання орендної плати за користування частиною належних відповідачу земельних ділянок, так і певних документально підтверджених витрат відповідача у даній справі по добровільному утриманню дітей, також витрат на задоволення певних власних житлово-побутових та інших природніх життєвих його потреб, потреб його сина від першого шлюбу та матері відповідача, підтверджує матеріальну спроможність [PERSON] щомісячно сплачувати аліменти на утримання двох дітей саме у вищевстановленому судом розмірі у твердій грошові сумі. Крім цього, суд ураховує те, що доходи відповідача від здачі ним в оренду іншої частини неорендованих на день вирішення даного спору земельних ділянок, від корпоративних прав у господарських товариствах, де він є засновником, можуть або збільшуватися, або залишатися на незмінному рівні, та при їх додатковій появі чи збільшенні можуть створювати потенційні умови для покращення матеріальної здатності платника аліментів сплачувати зазначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 3. Доводи сторони позивача про те, що для обрахунку розміру аліментів на кожну дитину необхідно обирати за основу відповідний кратний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір матеріального утримання дітей не може бути меншим ніж до розірвання шлюбу позивача із відповідачем при спільному проживанні разом із дітьми однією сім`єю, на думку суду, не є переконливими, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного сімейного закону та фактичних міжособистих відносинах сторін спору. Так, за змістом ст.182,184 СК України для визначення розміру аліментів та здатності відповідача їх сплачувати суд сукупно ураховує майновий та сімейний стан потенційного платника, його сімейне положення, наявність у нього інших утриманців, а прожитковий мінімум для дитини відповідного віку є лише мінімальним законодавчо визначеним, рекомендованим показником для обрахунку розміру аліментів на дитину відповідного віку та його не визначено в якості обов`язкової складової для нарахування розміру аліментів на утримання малолітніх дітей. Також, суд уважає, що розірвання шлюбу між сторонами спору й окреме проживання відповідача від колишньої дружини та двох дітей наслідково призвело до певного роз`єднання усталених сімейних зв`язків колишнього подружжя, виникнення вимушених витрат кожної із сторін на організацію нових побутових умов, інших умов утримання та окремого проживання дітей від їх батька тощо, і це в свою чергу призвело до необхідності нести кожній із сторін спору певні витрати, які пов`язані із новими реаліями їх життя, а тому рівень матеріального забезпечення дітей у таких нових умовах не буде дорівнювати тому сприятливому рівню матеріального забезпечення дітей, який мав місце у повноцінній сім`ї до розірвання шлюбу між подружжям. Однак, сплата аліментів відповідачем у необґрунтовано завищеному розмірі еквівалентному 10-кратному розміру прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку буде надмірним матеріальним тягарем для відповідача із урахуванням його майнового та сімейного стану, а також стану здоров`я. Посилання представника позивача на обставини продовження здійснення відповідачем підприємницької діяльності після розірвання шлюбу із позивачкою, в якості фізичної особи-підприємця, будучи власником трьох товариств та одного фермерського господарства, та маючи у власності декілька житлових об`єктів для власного проживання, нежитлову нерухомість, автомобілі, земельні ділянки, накопичуючи власні статки, придбаваючи дороговартісне майно та відпочиваючи за кордоном у період воєнного стану, не підтверджені відповідними засобами доказування з наведенням переконливих аргументів про те як такі обставини істотно впливають на здатність відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі саме у заявленому в позові розмірі на утримання двох дітей. При цьому, суд уважає, що доходи від здійснення господарської діяльності товариствами та фермерським господарством, власником (засновником) яких є відповідач, в силу норм ст. 52,54,115, 319 ЦК, ст.142 ГК України, ст.292 ПК України не є доходами самого відповідача як фізичної особи-платника аліментів, оскільки на доходи господарських суб`єктів, з якими пов`язаний відповідач, поширюються вимоги господарсько-податкового, корпоративного законодавства та певних установчих документів щодо їх обліку, обрахунку та остаточного розподілу, а відомості про дійсні доходи відповідача після сплати ним податків та обов`язкових платежів, які б створили законні умови для сплати ним аліментів у заявленому в позові розмірі у матеріалах справи відсутні та відповідачем їх розмір суду не доведено. 4. Також суд не приймає визнання позову відповідачем щодо його згоди сплачувати аліменти в розмірі визначеному у відзиві на позов на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки така процесуальна дія суперечить нормам ст.182,184 СК України, порушує права дітей на належне щомісячне утримання із огляду на майновий стан відповідача та при його фінансовій спроможності сплачувати аліменти в більшому від прожиткового мінімуму розмірі на дитину відповідного віку. На думку суду, стягнення аліментів із відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя [PERSON] , проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дітей і відповідає нагальній потребі малолітніх дітей на забезпечення їх належного обопільного утримання їх батьками. Також, на думку суду, у даній справі при встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків (в тому числі, майнового стану платника аліментів-відповідача по справі) та інтересами дітей на належне утримання для їх повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останніх, оскільки відповідач є особою працездатного віку, отримує щомісячно певні доходи, інвалідності не має, тобто він є здатним сплачувати аліменти на двох дітей, які в силу свого віку та рівня розвитку не здатні самостійно себе утримувати при непрацевлаштованості позивачки, як одержувача аліментів (така правова позиція суду узгоджується зі змістом п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Розподіл судових витрат по справі Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову про стягнення аліментів, а саме на 17 % та з огляду на звільнення позивача від сплати при зверненні до суду судового збору з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 587 грн 42 коп, виходячи з принципу пропорційності до частковому задоволенні заявленої вимоги. Документальні відомості про інші понесені сторонами у даній справі судові витрати відсутні.

Outcome: partial