Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

28.05.2024 представник позивачки звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 23.08.2019 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Охтирським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №166. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Представник позиваки зазначає, що позивачка вважає, що шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Сторони не проживають разом, позивачка через повномасштабне вторгнення рф на територію України разом із сином виїхала за кордон, де і перебуває на даний час. Дитина проживає з нею, тому вона несе усі витрати на її утримання. Просить розірвати шлюб і стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі частини заробітку, починаючи від пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. 03.06.2024 ухвалою суду було відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24.06.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, яке ухвалою суду було задоволено і призначено до розгляду в судовому засіданні на 09.08.2024. 09.08.2024 за клопотанням представника відповідача судове засідання було відкладено у зв`язку з бажанням відповідача надати особисті пояснення у справі, який в судове засідання не з`явився. \~ \~ \~ \~02.09.2024 представником відповідача адвокатом Борикою О.О. було подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідач перебуває в лавах ЗСУ та виконує бойові завдання необхідних для забезпечення оборони України. \~ \~ \~ \~03.09.2024 в задоволенні клопотання судом було відмовлено мотивованою ухвалою. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Позивачка пояснила, що чоловік їй зраджував навіть до її виїзду за кордон, його коханка присилає їй фотографії, на яких вона разом з її чоловіком, це її принижує, вона будує стосунки з іншим чоловіком і має намір створити нову сім`ю, категорично заперечувала проти примирення і просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання сина, який проживає разом з нею і витрати на утримання дитини несе вона одна. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, дійшов такого. Встановлено, що 23.08.2019 сторони уклали шлюб, зареєстрований Охтирським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №166 ( а.с 9). Як вбачається зі свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9 зворот). Представник позивачки і сама позивача у своїх доводах посилаються на те, що стосунки між позивачкою та відповідачем фактично припинені, відновлювати стосунки позивачка не бажає, сторони разом не проживають і спільне господарство не ведуть, що відповідачем не спростовано. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ч. 5\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За приписами ч. 3, ч. 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Положеннями ч. 3 ст. 105 СК України\~визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд встановив, що збереження сімейних відносин між сторонами є неможливим, оскільки позивачка заперечує проти примирення, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей\~24,\~56 СК України. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає таке. Правовідносини щодо утримання батьками неповнолітніх дітей регулюються відповідними положеннями глави 15 СК України. За приписами ч. 8 ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з вимогами\~ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п.3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 (ратифікованою Україною 27.02.1991) та ст.\~8 Закону України\~«Про охорону\~дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51\~Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з вимогами ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За приписами ч. 1 ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Відповідно до ч. 1 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, внесено зміни до ч. 2 ст.182\~СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ч. 1\~ст.\~183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, позивачка скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу батька дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивачки зазначає, що неповнолітній син сторін [PERSON] на даний час проживає закордоном разом з позивачкою, яка самостійно несе витрати на утримання сина, що відповідачем не спростовано. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з матір`ю, батько є фізично здоровою особою працездатного віку, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, що ним не спростовано, до того ж такий його обов`язок передбачений нормами чинного законодавства. Таким чином, на підставі оцінки наданих доказів та з урахуванням загальних засад цивільного законодавства: розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у вказаному позивачкою розмірі, що відповідає визначеному законом\~розміру аліментів на одну дитину,\~є справедливим та пропорційним потребам дитини. Будь-яких перешкод для стягнення з відповідача аліментів у визначеному розмірі судом не встановлено, а відповідачем не спростовано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, відповідно до положень п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК\~суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати вирішити відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved