Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

11.03.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить визначити порядок користування співвласниками квартирою [ADDRESS] та виділити [PERSON] у користування житлову кімнату площею 7,8 м2, [PERSON] у користування житлову кімнату площею 11,3 м2, [PERSON] житлову кімнату площею 13,6 м2, а балкон, кухню, шафу, ванну та туалет залишити в спільному користуванні; стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1994 року, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] була приватизована на праві спільної сумісної власності на ім`я позивачки [PERSON] , її колишнього чоловіка відповідача [PERSON] та їх сина від спільного шлюбу - третю особу [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2008 р. по справі № 2-1294/2008 було визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру рівними по 1/3 за кожним із співвласників. У зв`язку з тим, що відповідач постійно чинив перешкоди позивачці у проживанні в квартирі, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.03.2013 р. по справі № 1806/9484/12 за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] було вселено позивачку [PERSON] та третю особу [PERSON] , видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання і рішення суду про вселення було виконано. Але, після цього [PERSON] знову став чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою. У даний час позивачка [PERSON] та її син [PERSON] зареєстрували у встановленому законом порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень своє право власності на 1/3 частину квартири у кожного, виготовивши новий технічний паспорт та внісши його до Будівельного реєстру. Але, спільне проживання у квартирі у даний час неможливе, так-як сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування жилими кімнатами в квартирі, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до технічної характеристики квартири, житлова площа складає 32, 7 м2: кімната розміром 13,6 м2, кімната розміром 11,3 м2, кімната розміром 7,8 м2. Як встановлено судовим рішенням по праві № 592/13149/13-ц, яке набрало законної сили, відповідно до технічної характеристики квартири, житлова площа складає 32, 7 кв. м. Беручи до уваги, що співвласників 3 особи, то 32, 7 кв. м : 3 = 10,9 кв. м повинно припадати на кожного співвласника. Якщо враховувати площу балкону 2,5 кв. м., то на кожного співвласника повинно припадати 10,9 + (2,5:3) = 12,1333 кв.м. Враховуючи майновий стан відповідача, позивачка та третя особа відмовляються пред`являти позов про стягнення матеріальної компенсації за виділення їй меншої житлової кімнати. Тому, звертаючись з цією позовною заявою, позивачка [PERSON] просить суд виділити їй у користування окрему ізольовану житлову кімнату площею 7,8 кв. м., третій особі - її сину [PERSON] окрему ізольовану житлову кімнату площею 11,3 кв. м., а відповідачу [PERSON] - окрему ізольовану житлову кімнату площею 13,6 кв. м., а балкон, кухню, шафу, ванну та туалет залишити в спільному користуванні. Ухвалою суду від 21.03.2024 року прийнято відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи, в тому числі оголошенням про виклик на офіційному сайті Судової влади, про причини неявки суд не сповістив, будь-яких пояснень чи відзиву з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій не заперечував проти запропонованого позивачем варіанту визначення порядку користування співвласниками квартирою, просив розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1994 року, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] була приватизована на праві спільної сумісної власності на ім`я позивачки [PERSON] , її колишнього чоловіка відповідача [PERSON] та їх сина від спільного шлюбу - третю особу [PERSON] (а.с.6) Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2008 р. по справі № 2-1294/2008 було визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру рівними по 1/3 за кожним із співвласників (а.с.7). Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , квартира загальною площею 50,7 м2 (у тому числі житлової площі 32,7 м2): коридор - 6,4 м2, шафа - 0,8 м2, житлова кімната - 13,6 м2, житлова кімната - 11,3 м2, житлова кімната - 7,8 м2, кухня - 5,5 м2, ванна 2,2 м2, туалет 1,1 м2, балкон засклений 2,0 м2 (а.с.10-13). Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав від 13.02.2024 року, квартира перебуває в спільній частковій власності: 1/3 належить [PERSON] , 1/3 належить [PERSON] (а.с.8-9). Між сторонами склалися досить неприязні стосунки, які унеможливлюють мирне врегулювання спору щодо встановлення порядку користування квартирою, тому позивач звернулася до суду із цим позовом. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.ч. 1, 2. 3\~ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що\~стаття 358 ЦК України\~свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.\~ Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, без зміни права власності по 1/3 частині кожному співвласнику, підлягають задоволенню. Позивач в судовому засіданні не підтримала вимоги про стягнення з відповідача судового збору.

Outcome: approved