Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] , безвісно відсутнім. \~ \~ \~ \~Заява обґрунтована тим, що з 2014 року заявниця разом з [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та дружина у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину, проте шлюб офіційно не зареєстрували, вели спільне господарство, дбали один про одного, разом сплачували комунальні послуги. У грудні 2015 року [PERSON] вийшов зі своєї квартири, повідомивши, що їде за пенсією до РФ і більше з цього часу він до квартирі не повертався. Заявник зазначає, що відсутність [PERSON] вплинула на стан її здоров`я через хвилювання, вона самостійно дбає та утримує квартиру [PERSON] . Посилаючись на те, що з грудня 2015 року жодних відомостей від [PERSON] не надходило, зв`язок з ним відсутній, заходи з пошуку останнього є безрезультатними, наявні підстави вважати, що [PERSON] безвісно зник. Встановлення даного факту необхідно заявниці для звернення до нотаріуса з метою встановлення опіки над майном [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги заяви, просили її задовольнити, надали пояснення, аналогічні змісту заяви. \~ \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судовому засіданні не був присутнім, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, а рішення прийняти на підставі наявних у справі доказів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знала [PERSON] як дядю [PERSON] ще з дитинства, вони були сусідами, жили в одному під`їзді і [PERSON] товаришував з її вітчимом. [PERSON] проживав разом з [PERSON] В 2014 2015 рр. [PERSON] зник. За його словами, він мав наміри поїхати до Росії за пенсією, а згодом від [PERSON] їй стало відомо, що [PERSON] немає. Їй відомо, що квартира, де проживав [PERSON] , перейшла йому у спадок, чи були у нього родичі, вона не знає. В м. Миколаєві [PERSON] проживав близько 30 років, працював у заводі " [PERSON] ". Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона особисто знайома з [PERSON] , який був другом її покійного чоловіка. [PERSON] приїхав з Росії та кожні 2-3 роки їздив до Красноярського краю за пенсією. Під час останньої зустрічі з [PERSON] в 2015 році він повідомив, що в черговий раз збирається їхати до Росії за пенсією, але ненадовго. Проте що [PERSON] зник, стало відомо від [PERSON] , - жінки, з якою він проживав разом. Телефона [PERSON] не мав. Заслухавши заявницю та її представника, сідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповіднодо ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (п. 3 ч.2ст.293 ЦПК України). Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно з ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок про те, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори 20.01.2024, зареєстрованого в реєстрі за №4-20, належить квартира [ADDRESS] . Як вбачається з ксерокопії паспорта громадянина Російьскої Федерації, виданого 26.09.2022р., [PERSON] , [INFO] , який народився в Красноярському краї, Ємельянівський район, с. Шиверо, є громадянином РФ, місце проживання якого зареєстрвоано за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту заяви [PERSON] від 02.09.2022 р. встановлено, що вона звернулася до Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та просить надати допомогу у встановленні місця знаходження [PERSON] , [INFO] , громадянина РФ, Красноярський край. яког останній раз бачили приблизно у 2015 році, він проживав в м. Миколаєві, Заводський район, вул. Червоних Майовщиків. У квітні 2015 року він вийшов з квартири і більше не повернувся. Листом т.в.о начальника Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області від 11.02.2021 за вих. №І-10су/50-21 адвокату Івко Л.В. повідомлено, що місцезнаходження [PERSON] невідомо з 2015 року, проведеними заходами встановити його місце перебування не виявилося можливим, інформацією про місце знаходження та про смерть [PERSON] управління поліції не володіє. Відповідно до відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. №91-15081/0/15-21-вих від 27.04.2021 року відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, громадянином рф [PERSON] , [INFO] , у період з 27.04.2016 року по 16.03.2021 року в базі даних не має. Судом в порядку ст. 498 ЦПК України вживалися заходи для вручення заяви [PERSON] [PERSON] за місцем його проживання у РФ, про що постановлено ухвалу від 27.07.2021 р. Проте, на теперішній час, у зв`язку зі збройною агресією дипломатичні відносини з РФ припиненні, а тому доручення суду про вручення документів залишено без виконання. За повідомленням керівника Миколаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області за вих. №1458/23.12-13 від 15.11.2023 року згідно архівних даних Миколаївського району та даних Державного реєстру актів цивільного стану про смерть відносно [PERSON] , запису про смерть не знайдено. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 02.05.2024 року за №13-23-31754-2024 та відповіді №574897 від 02.05.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру відомості про зареєстровану особу [PERSON] , [INFO] , відсутні. Згідно з листом завідувача Третьої миколаївської державної нотаріальної контори за вих. №376/01-16 від 15.05.2024 року за даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не виявлена. З огляду на статті 305-309 ЦПК України виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Звертаючись до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім заявник [PERSON] посилається на те, що вона заінтересована у зміні правового статусу зниклого [PERSON] , оскільки має намір зберегти квартиру та звернутися до нотаріуса з питанням встановлення опіки над квартирою, а в майбутньому ставити питання про встановлення факту спільного проживання, а без рішення суду про визнання [PERSON] безвісно відсутнім та померлим, на думку, заявника, неможливо у подальшому оформити документи щодо квартири, яка належить [PERSON] . Статтею 44 ЦК України визначено правові підстави та порядок встановлення опіки над майном особи, яка визнана безвісно відсутньою. Так, на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку. За заявою заінтересованої особи або органу опіки та піклування над майном особи, зниклої безвісти за особливих обставин, опіка може бути встановлена нотаріусом до ухвалення судом рішення про визнання її безвісно відсутньою. Опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, приймає виконання цивільних обов`язків на її користь, погашає за рахунок її майна борги, управляє цим майном в її інтересах. Заінтересованими особами можуть бути: фізичні особи, яким встановлення опіки над майном безвісно відсутньої фізичної особи необхідне для здійснення суб`єктивних або охоронюваних законом інтересів (наприклад, дружина або чоловік, батьки, діти); органи опіки та піклування при вирішенні питань про вжиття заходів щодо охорони майна безвісно відсутнього. Крім того, відповідно до роз`яснень мінстерства юстиції України від 04.02.2011 "Встановлення опіки над майном фізичної особи, визнаної судом безвісно відсутньою", визнання фізичної особи безвісно відсутньою слугує насамперед захисту її майнових інтересів та інтересів осіб, з якими вона перебуває у цивільних відносинах. Проте суд вважає, що заявницею у даному випадку не доведено, що між нею та [PERSON] існують особисті або майнові правовідносини, тобто, матеріально-правовий зв`язок, заявниця хоча і посилалася в суді на те, що вони проживали з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, проте належних і допустимих доказів на підтвердження цієї обставини не надала, отже, звернення з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім є передчасним в контексті зазначеної заявником мети звернення до суду з вказаною заявою. А за такого, у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed