Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Какулія О.Є. звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що в березні 2024 року у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим помер [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту необхідно заявнику для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті його пасинка. Просив суд встановити факт смерті [PERSON] , громадянина України, [INFO] . 17.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як вбачається із наданих заявником документів, виданих на тимчасово окупованій території України, а саме: «протокол установления смерти человека» від 22.03.2024, складений лікарем «станции скорой медицинской помощи Подстанция № 2 «Спутник» [PERSON] », який констатував смерть та ідентифікував особу [PERSON] ; «направление на проведение судебно-медицинской экспертизы № 4422» від 22.03.2024, виданого «старшим следоватилем отдела по расследованию преступлений на территории, обслуживаемой отделом полиции № 3 «Центральний СУ УМВД росии по г. Симферополю лейтенантом юстиции Ю.С. Савиловою», в якому було вказано особу померлого - « [PERSON] , [INFO] » місце виявлення трупа [ADDRESS] та обставини смерті - біологічна смерть. Заявник [PERSON] є вітчимом померлого, що підтверджується: свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] згідно якого 14.03.1991 за актовим записом № 433 Палацом одружень Дарницького району м. Києва був зареєстрований шлюб [PERSON] та матері померлого [PERSON] - [PERSON] . Окрім цього, Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на адресу суду було надіслано витяг № 00046215701 зі змісту якого вбачається, що 04.04.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було складено актовий запис № 3658 де матір`ю [PERSON] вказано [PERSON] . З`ясовано також, що [PERSON] , позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть пасинка у зв`язку з тим, що таке свідоцтво було видане на тимчасово окупованій території України. Наведена обставина стала підставою для звернення заявника із даною заявою до суду. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть, лікарського свідоцтва про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Підсумовуючи наведене, суд вважає доведеною ту обставину, що заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку довести факт смерті [PERSON] . Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки він є його вітчимом та може бути спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги неможливість встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. На підставі викладеного та

Outcome: approved