Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ "Західна агровиробнича компанія", третя особа - ТОВ "Розтоцьке" з вимогами: визнати відсутнім право оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7713 га з кадастровим номером 6122655300:01:001:0239, що знаходиться на території Залозецької селищної ради Тернопільського (раніше - Зборівського) району Тернопільської області, яка належить [PERSON] , запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право номер 14908880 від 06.06.2016 р. та зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути [PERSON] земельну ділянку площею 0,7713 га з кадастровим номером 6122655300:01:001:0239; визнати відсутнім право оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7618 га з кадастровим номером 6122689600:01:001:0114, що знаходиться на території Чистопадівської сільської ради Тернопільського (раніше - Зборівського) району Тернопільської області, яка належить [PERSON] , запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право номер 14906580 від 06.06.2016 р. та зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути [PERSON] земельну ділянку площею 1,7618 га з кадастровим номером 6122689600:01:001:0114; стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати. Позов мотивовано тим, що позивачка є власником вказаних вище земельних ділянок. 02 квітня 2016 року позивачка уклала договори оренди землі, відповідно до якого зазначені земельні ділянки передала в оренду ТОВ «Розтоцьке» строком на 7 років. В грудні 2021 року позивачка випадково дізналась, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено зміни до запису про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо вказаних земельних ділянок, а саме зареєстровано право оренди за ТОВ «Західна агровиробнича компанія», чим змінено орендаря з яким позивачка укладала договір оренди; строк дії оренди змельної ділянки площею 0,7713 га визначено на 11 років 9 днів, дата закінчення дії - 11.04.2027 р. Щодо земельної ділянки площею 1,7618 га визначено строк дії оренди - 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, до 11.04.2025 р., чим змінено строк оренди; також передбачено нову умову оренди - право пролонгації; підставою для державної реєстрації іншого речового права, окрім Договору оренди землі б/н від 02.04.2016 р., укладеного з ПП «Розтоцьке», вказано Додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 11.04.2018 р. Однак позивачка будь-яких додаткових угод до договорів оренди землі з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» ніколи не укладала і не підписувала; ніколи не узгоджувала перехід права оренди землі до ТОВ «Західна агровиробнича компанія»; не погоджувалась на зміну строку оренди землі з правом пролонгації. Також позивачка нікого не уповноважувала на вчинення подібного правочину. Таким чином ТОВ «Західна агровиробнича компанія» неправомірно користується землею позивачки та порушує її право на користування та розпорядження належним їй майном. Від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - ТОВ "Західна агровиробнича компанія" в судове засідання не з`явився, однак надав відзив на позов, згідно якого відповідач позовних вимог не визнає, вважає позовні вимоги необґрунтованими. У відзиві зазначено, що позивач повністю отримала орендну плату за 2018-2023 роки, що підтверджується відповідними платіжними документами, тобто своїми діями підтвердила наявність між сторонами орендних правовідносин, існування чинних договорів оренди та додаткових угод. Тому вважає, що дії позивача є недобросовісними. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи - ТОВ «Розтоцьке» в судове засідання не з`явився, заперечень до позову не надав. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7713 га з кадастровим номером 6122655300:01:001:0239, що знаходиться на території Залозецької селищної ради Тернопільського (раніше - Зборівського) району Тернопільської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7618 га з кадастровим номером 6122689600:01:001:0114, що знаходиться на території Чистопадівської сільської ради Тернопільського (раніше - Зборівського) району Тернопільської області, що засвідчує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 02 квітня 2016 року позивач уклала договори оренди з ТОВ «Розтоцьке» строком на 7 років. Державна реєстрація права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена орендарем 06 червня 2016 року. Згідно п. 8 Договори укладено на 7 (сім) років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пункт 36 Договорів оренди землі передбачає, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі і за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Згідно додаткових угод від 11 квітня 2018 року та від 29 жовтня 2020 року по земельній ділянці (кадастровий номер 6122655300:01:001:0239) та додаткової угоди від 11 квітня 2018 року по земельній ділянці (кадастровий номер 6122689600:01:001:0114) про заміну сторони та внесення змін до Договорів, новим орендарем земельних ділянок стало ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Відповідно до п. 4.2 додаткових угод внесені зміни а пунк 9 Договорів в пункт 9 та викладеного його в новій редакції: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки 905,05 грн. та 7392,53 грн. за рік оренди. У долученому до позову витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначена інформація про державну реєстрацію іншого речового права (запис про інше речове право 149088880) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7713 га з кадастровим номером 6122655300:01:001:0239, а саме: 06.06.2016 зареєстровано право оренди на вказану земельну ділянку за Товариством з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке", згідно договору оренди землі від 02.04.2016, без номера. Вказана земельна ділянка передана від ТОВ «Розтоцьке» до ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Підставою для державної реєстрації державним реєстратором вказано: додаткові угоди до договору оренди землі від 11.04.2018 та від 20.10.2020. У долученому до позову витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначена інформація про державну реєстрацію іншого речового права (запис про інше речове право 14906580) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7618 га з кадастровим номером 6122689600:01:001:0114, а саме: 06.06.2016 зареєстровано право оренди на вказану земельну ділянку за Товариством з обмеженою відповідальністю "Розтоцьке", згідно договору оренди землі від 02.04.2016. Вказана земельна ділянка передана від ТОВ «Розтоцьке» до ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Підставою для державної реєстрації державним реєстратором вказано: додаткова угода до договору оренди землі від 11.04.2018. Оцінивши надані докази суд визначає наступне: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України). Згідно ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду. Відповідно до ст. 93 ЗК України орендодавцем земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Частиною 2 статті 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. В силу ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За змістом ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки із орендарем. Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно положень Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 cт. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Статтею 18 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Відповідно до вимог ч.5 ст.116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря. За змістом ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Право суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. За згодою сторін договір суборенди земельної ділянки посвідчується нотаріально. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Позивач заперечує факт підписання нею додаткових угод, отримання нею будь-яких пропозицій від ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо укладення додаткових угод до договору оренди землі, погодження між сторонами істотних умов договору. В березні 2023 року [PERSON] зверталась до Зборівського районного суду Тернопільскої області з позовом до ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та ТОВ "Розтоцьке" про скасування державної реєстрації права оренди ТОВ "Західна агровиробнича компанія" земельних ділянок, розірвання договорів оренди, укладених з ТОВ «Розтоцьке». В справі було призначено судову почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта №596/597/23-22 від 29 вересня 2023 року підпис у графі «Орендодавець» у додаткових угодах від 11 квітня 2018 року та від 29 жовтня 2020 року по земельній ділянці (кадастровий номер 6122655300:01:001:0239) та додатковій угоді від 11 квітня 2018 року по земельній ділянці (кадастровий номер 6122689600:01:001:0114) виконано не [PERSON] , а іншою особою. Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2023 року у справі №599/506/23 позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Однак, постановою Тернопільського апеляційного суду від 21.03.2024 вказане рішення скасовано, ухвалено нове рішення, яким [PERSON] у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмова мотивована, тим, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту. Проте апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про те, що спірні додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок є неукладеними. Вказав, що [PERSON] довела належними доказами той факт, що вона не укладала з ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» додаткових угод. Доводи апеляційної скарги про те що [PERSON] отримувала орендну плату від ТОВ "Західна Агровиробнича Компанія" за 2018-2021 року колегія суддів апеляційного суду оцінила критично, оскільки факт підписання позивачем додаткових угод про заміну сторони та внесення змін до Договорів оренди спростовано висновком експерта, а отримання плати за фактичне користування земельною ділянкою не підтверджує волевиявлення орендодавця на укладання додаткових угод до договорів оренди, зокрема щодо істотних умов договорів оренди - строку їх дії, тощо. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином факт того, що позивач не укладала з ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» додаткових угод є доведеним і додатковому доказуванню не підлягають. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими. Водночас, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу. Вимогами ст.216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже, спірні додаткові угоди є неукладеними, однак ТОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користування землею, чим порушує права позивача на користування та розпорядження належним їй майном. Оскільки спірні додаткові угоди є неукладеними, вони не породжують будь - яких юридичних наслідків, позовні вимоги про визнання відсутнім право оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельні ділянки позивача є правомірними та є належним способом захисту прав позивача. При цьому суд відхиляє заперечення відповідача з приводу того, що позивач отримала орендну плату за 2018-2023 роки, тобто своїми діями підтвердила наявність між сторонами орендних правовідносин, існування договору оренди та додаткової угоди. Верховним Судом у постанові від 15 січня 2021 року у справі №650/1331/18 розглядалось питання щодо застосування висновків Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц при вирішенні правовідносин, предметом яких є негаторний позов з приводу земельної ділянки, щодо якої договір оренди не укладався, разом із висновками Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17. З тексту постанови Верховного Суду у справі №650/1331/18 вбачається, що в розрізі того питання, чи вважається спірний договір укладеним у разі вчинення конклюдентних дій (сплати орендної плати) підлягають застосуванню саме висновки пунктів 7.38-7.39 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 145/2047/16-ц і аргументи щодо досягнення волевиявлення сторони на укладення такого договору внаслідок отримання орендної плати визнано необґрунтованими. В пунктах 7.38-7.39 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 145/2047/16-ц зазначено, що відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Крім, цього, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову в сумі 1937 грн. 92 коп.

Outcome: approved