Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

14.06.2024 р. позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Провадження у справі відкрито 14.06.2024 р. Ухвалою суду від 14.06.2024 р. справу призначено до розгляду. Короткий виклад обставин та вимог позовної заяви. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 07.03.2024 у справі № 220/394/24 (КП № 12024053620000013 від 20.01.2024) визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.\~Вироком встановлено, що потерпілому по даному кримінальному провадженню\~ [PERSON] засудженим [PERSON] умисно, наявним у нього ножем нанесено один удар в область правої поперекової ділянки, чим заподіяно останньому легкі тілесні ушкодження з короткостроковим розладом здоров`я, які потребують для свого загоєння та лікуванні терміну понад 6-ть, але менше 21-го дня (3-х тижнів). Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] , [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині [NUMBER] . Так, відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 23.05.2024 № 1153 потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у хірургічному відділенні з палатами гнійної хірургії з 26.01.2024 по 31.01.2024, тобто 5 ліжко-днів. Загалом на лікування [PERSON] витрачено 5 795 грн., з них за кошти державного бюджету у військовій частині [NUMBER] - 5 795 грн. З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Маріупольською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону скеровано листи: від 22.04.2024 № 52-3515 ВИХ-24 на адресу військової частини [NUMBER] . Згідно з листом військової частини [NUMBER] від 23.05.2024 № 1153, вказана установа не зверталася до суду з позовом про стягнення витрат понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] та не заперечує проти звернення прокурора з відповідним позовом. Надалі, Маріупольська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону за спливом місячного терміну (станом на час подачі позову) здійснено моніторинг загальнодоступних інформаційних джерел («Судова влада. Стан розгляду справ» https://court.gov.ua/fair), яким встановлено, що в судовому порядку відповідний спір не вирішується, провадження у такій справі судами не відкривалось. Враховуючи те, що органами, уповноваженими на захист інтересів держави у спірних правовідносинах - військовою частиною [NUMBER] не вжито заходів, спрямованих на відшкодування відповідачем коштів, витрачених закладами охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] у даному випадку у прокурора наявні усі підстави для звернення із позовною заявою до суду в інтересах держави в особі зазначених органів. Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] , кошти витрачені військовою частиною [NUMBER] на лікування потерпілого [PERSON] у загальній сумі 5765 грн., з яких на користь військової частини [NUMBER] на загальну суму 5765 грн. коштів державного бюджету, зарахувати їх на рахунок: ПА558201720313251001202006563, отримувач: ГУКДУ в Закарпатській області МФО 820172, код отримувача (ЄДРПОУ) 08047588, ІПН 080475807093. Процедура судового розгляду Сторони у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Прокурор та представник позивача - Військової частини [NUMBER] подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач доказів, підтверджуючих поважність причин неявки в судове засідання не надав, клопотання про відкладення розгляду справи відсутні. Суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності сторін, враховуючи подані заяви позивачів, третьої особи та відсутність даних щодо поважності причин неявки відповідача, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 07.03.2024 у справі № 220/394/24 (КП № 12024053620000013 від 20.01.2024) визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.\~Вироком встановлено, що потерпілому по даному кримінальному провадженню\~ [PERSON] засудженим [PERSON] умисно, наявним у нього ножем нанесено один удар в область правої поперекової ділянки, чим заподіяно останньому легкі тілесні ушкодження з короткостроковим розладом здоров`я, які потребують для свого загоєння та лікуванні терміну понад 6-ть, але менше 21-го дня (3-х тижнів). Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] , [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині [NUMBER] . Так, відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 23.05.2024 № 1153 потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у хірургічному відділенні з палатами гнійної хірургії з 26.01.2024 по 31.01.2024, тобто 5 ліжко-днів. На лікування [PERSON] витрачено 5 795 грн., з них за кошти державного бюджету у військовій частині [NUMBER] - 5795 грн. З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Маріупольською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону скеровано листи: від 22.04.2024 № 52-3515 ВИХ-24 на адресу військової частини [NUMBER] . Згідно з листом військової частини [NUMBER] від 23.05.2024 № 1153, вказана установа не зверталася до суду з позовом про стягнення витрат понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] та не заперечує проти звернення прокурора з відповідним позовом. Норми права, та мотиви їх застосування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У справі, що переглядається, прокурор, звертаючись до суду з позовом відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як зазначив прокурор, спірні правовідносини пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити відповідні кошти. У цих правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються. Згідно положень ст. 1166 ч.1 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування осіб, які потерпіли від злочину під час судового розгляду кримінального провадження не заявлявся. Згідно ст. 1206 ч. 1, 3 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 (545-93-п) від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 23.05.2024 № 1153 потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у хірургічному відділенні з палатами гнійної хірургії з 26.01.2024 по 31.01.2024, тобто 5 ліжко-днів. На лікування [PERSON] витрачено 5 795 грн., з них за кошти державного бюджету у військовій частині [NUMBER] - 5795 грн. Отже, відповідач є відповідальний за вимогами позивача та зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані із лікуванням потерпілого. Згідно ст. 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На переконання суду, усі досліджені докази є належними, допустимими та достатніми. Висновки суду Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд прийшов до висновку, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження завдання позивачу майнової шкоди неправомірними діями відповідача, доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювачів. В свою чергу відповідач не спростував доводів позивача, викладених у позовній заяві. Судом встановлено, що відповідач є особою, яка вчинила злочин, а тому зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved