Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.04.2024 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 30.09.2016, від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що донька проживає з нею, рішенням суду від 30.11.2016 з відповідача на утримання доньки стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Позивач зазначала, що у зв`язку з особливою схильністю дитини до навчання, дитина потребує додаткових занять, щомісячні додаткові витрати на оплату послуг репетитора з математики складають 2000 грн. В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно на розвиток здібностей дитини [PERSON] , 2008 року народження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.05.2024 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду. Відповідач [PERSON] 12.08.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що твердження відповідача про те, що він має можливість сплачувати додаткові витрати на дитину не відповідає дійсності. Відповідач вказував, що фактично проживає та зареєстрований з матір`ю, яка хворіє та потребує вартісного лікування. Також вважає, що позивач не надала до суду доказів того, що дитина має відповідні особливі здібності, у зв`язку з чим потребує додаткових занять з репетитором та, відповідно, додаткових витрат. З позовом не погоджується та заперечує проти його задоволення. Позивач [PERSON] 28.08.2024 подала до суду відповідь на відзив, в якому вказувала, що з вересня 2024 року оплата послуг на репетитора складає 2400 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, зверталися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні матері. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2016 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язківщодо дитини. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Свої позовні вимоги про стягнення додаткових витрат позивач обґрунтовує тим, що дитина має особливі схильності до математики, відповідно потребує додаткових занять. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тієї обставини, що дитина [PERSON] , [INFO] , має особливі здібності до математики та/чи до інших дисциплін, і саме у зв`язку з цим потребує послуг репетитора. Сам по собі факт отримання дитиною [PERSON] , 2008 року народження, освітніх послуг за договором від 01.03.2024 (а.с. 13-16) не може бути оцінено судом як особливий розвиток дитини. Подібні витрати охоплюються поняттям «аліменти». Також матеріали справи не містять даних про те, що позивач понесла відповідні щомісячні витрати, підтверджено лише один платіж на суму 2000 грн (а.с. 24). Твердження позивача про те, що з вересня 2024 року оплата послуг збільшилася судом оцінюється критично, оскільки на підтвердження даної обставини позивачем надано до суду копію угоди з датою її укладення 01.09.2024, тобто, в майбутньому, що суперечить принципам цивільного права. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини є безпідставними та не підлягають задоволенню. Судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed