Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Свої позовні\~вимоги позивач, [PERSON] ,\~мотивує тим,\~що на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2002 року ВАС №681642 йому належить 9/50 часток будинку садибного типу, загальна площа якого 296,22 кв.м., в тому числі житлова 159,54 кв.м., з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Також відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №299449 який виданий на підставі рішення Немирівської міської ради 13 сесії 6 скликання від 18.09.2012 року позивачу належить земельна ділянка площею 0,0099 га., кадастровий номер 0523010100:01:001:0532, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і призначена для будівництва і обслуговування вище зазначеного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є співвласниками іншої частини житлового будинку, відповідно до довідки КП Немирівське бюро технічної інвентаризації №409 від 13.08.2024 року. У фактичному користуванні позивача знаходиться 9/50 частини житлового будинку, а саме: житловий будинок літ. «А1», прибудова літ. «аб», надбудова літ. «а7», навіс літ. «а8», літня кухня літ. «В», частина погріба літ «П»1, гараж літ. «Д», також як відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, позивачем, [PERSON] , було зроблено реконструкцію з добудовою та надбудовою житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно довідки №409 від 13 серпня 2024 року по даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] (колишня Леніна) зареєстрований: 9/50 частини за [PERSON] , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 13.01.2003 року в реєстровій книзі №1 Р№ 1852, на підставі договору купівлі продажу (ВАС 681642) посвідченого Немирівською ДНК 21.12.2002 року Р№ 5979. 24.07.204 року позивач отримав висновок , щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Згідно висновку, за технічними показниками 9/50 частини будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, може бути поділено і виділено об`єкт нерухомого майна №1, до складу якого входить: житловий будинок літ. «А1», прибудова літ «аб», надбудова літ. «а7», навіс літ. «а8», літня кухня літ. «В» , частини погріба літ. «П»1, гараж літ. «Д», загальною площею 94,5 кв.м., в тому числі житловою 33,2 кв.м., в [ADDRESS] . Добровільно між співвласниками не досягнуто згоди, щодо поділу будівлі в натурі. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилися, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги позивача визнають, не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21 грудня 2002 року ВАС №681642 позивачу, [PERSON] , належить 9/50 часток будинку садибного типу, загальна площа якого 296,22 кв.м., в тому числі житлова 159,54 кв.м., з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №299449 який виданий на підставі рішення Немирівської міської ради 13 сесії 6 скликання від 18.09.2012 року позивачу, [PERSON] , належить земельна ділянка площею 0,0099 га., кадастровий номер 0523010100:01:001:0532, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і призначена для будівництва і обслуговування вище зазначеного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до\~висновку щодо\~технічної можливості\~поділу об`єкта\~нерухомого майна\~від 24.07.2024 р. №116 за технічними показниками 9/50 частини будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, може бути поділено і виділено об`єкт нерухомого майна №1, до складу якого входить: житловий будинок літ. «А1», прибудова літ «аб», надбудова літ. «а7», навіс літ. «а8», літня кухня літ. «В» , частини погріба літ. «П»1, гараж літ. «Д», загальною площею 94,5 кв.м., в тому числі житловою 33,2 кв.м., в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. На підставі ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспіврозмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Виходячи з положень підп. "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", про те, що при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартир, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. Таким чином, на підставі вище викладеного, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які перешкоди для припинення права спільної часткової власності між сторонами на об`єкт нерухомого майна та для виділу у натурі в самостійні об`єкти нерухомого майна їх часток домоволодіння, що належать позивачу та відповідачам на підставі правовстановлюючих документів в зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки при цьому цільове призначення домоволодіння не зміниться, законні права та інтереси інших осіб порушені не будуть. Приймаючи до уваги, що сторони дійсно є співвласниками об`єкта нерухомого майна, виявили бажання виділити належні їм частки в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна та є технічна можливість такого виділення, зважаючи на те, що відповідачі визнали вказані позовні вимоги в повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Судові витрати залишити за позивачем. \~ \~ \~ \~На підставі вище викладеного,

Outcome: approved