Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Процай В.М., звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом, у якому просить скасувати заборону відчуження належного йому нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що маючи намір зробити заповіт, звернувся до нотаріуса, де дізнався, що на належний йому на праві приватної власності житловий будинок накладено заборону на відчуження нерухомого майна. В подальшому [PERSON] з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта довідався, що накладено (зареєстровано) дві заборони, а саме: Першою полтавською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/ н, 26.09.1989 року Відділення ощадбанку № 7849, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером: 2131694 від 27 червня 2005 року, зміст, характеристика обтяження: Архівний запис. Номер реєстру: 5314-109 від 30.04.1999 Комментарий р-н 89 Полтава; Першою полтавською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, 25.08.1988 року Відділення ощадбанку № 7849, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером: 2082094 від 14 червня 2005 року, зміст, характеристика обтяження: Архівний запис. Номер реєстру: 5854-65 від 13.05.1999 Комментарий р-н-88-109 Полтава. Так, дійсно в 1988 та 1989 роках [PERSON] звертався до відповідача для отримання кредиту для будівництва житлового будинку. Однак, протягом 1990-1995 років кредити було погашено в повному обсязі. При цьому ні копій договорів ні копій квитанцій на підтвердження того, що [PERSON] було погашено кредити у позивача не збереглося. [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно Серії [NUMBER] , а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серії СВО № 243181. З метою підтвердження інформації про те, що [PERSON] не має заборгованості перед АТ «Державний ощадний банк України», він звернувся до відповідача з заявою з проханням повідомити про сплату заборгованості та відсутність заборгованості. Згідно відповіді Філії - Полтавського обласного управління ТВБВ № 10016/0112 АТ «Державний ощадний банк України» від 23.02.2024р. № 114.40/0112-15/60, згідно повідомлення якого накладено заборону, вбачається, що у клієнта [PERSON] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , відсутні зобов`язання перед АТ «Ощадбанк». Полтавський обласний державний нотаріальний архів у своїй відповіді від 17.01.2024р. за вих. № 80/02-04 повідомляє, що за 1980-1989 року інформації про накладення заборони відчуження майна, а саме недобудований житловий будинок, що знаходиться за адресою Полтавська область, Полтавський район, с. Бричківка та належить гр. [PERSON] - не виявлено. Окрім того зазначено, що повідомлення б/н від від 25.08.1988р., відділення Ощадбанку № 7849 та повідомлення б/н від 26.09.1989 року відділення Ощадбанку № 7849 у справах Першої полтавської державної нотаріальної контори не зберіглося, оскільки строк зберігання розпоряджень по накладенню і зняттю заборон відчуження житлового будинку (арешту) становив на той час 3 (три) роки. В червні 2024 року на адресу Першої полтавської державної нотаріальної контори було направлено заяву з проханням зняти арешт з накладеного нерухомого майна. Перша полтавська державна нотаріальна контора у своїй відповіді від 13.06.2024 року за вих. № 1330/01-16 повідомляє, що не вбачає законних підстав для скасування заборони відчуження нерухомого майна, а саме недобудованого житлового будинку, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Бричківка, що належало [PERSON] , та роз`яснено право на звернення до суду. До АТ «Ощадбанк» та Полтавської філії були направлені заяви з проханням направити до Першої полтавської державної нотаріальної контори повідомлення про зняття заборони. Відповідач відмовився повідомити будь-яку інформацію зіславшись на банківську таємницю. Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 07.06.2024 року, на фізичну особу [PERSON] - інформація щодо боржника відсутня. Таким чином, позивач [PERSON] , як споживач банківських послуг, виконав всі зобов`язання перед відповідачем щодо погашення двох кредитів, натомість відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо направлення до Першої полтавської державної нотаріальної контори повідомлення про те, що позивач повністю виплатив кредити для зняття арешту з майна. Враховуючи вищенаведене, просить скасувати заборону відчуження нерухомого майна, а саме: невизначене майно, окреме майно, недобудований житловий будинок за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Бричківка, власник: [PERSON] , накладену (зареєстровану) Першою полтавською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, 26.09.1989 року Відділення ощадбанку № 7849, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером: 2131694 від 27 червня 2005 року, зміст, характеристика обтяження: Архівний запис. Номер реєстру: 5314-109 від 30.04.1999 Комментарий р-н 89 Полтава; скасувати заборону відчуження нерухомого майна, а саме: невизначене майно, окреме майно, недобудований житловий будинок за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Бричківка, власник: [PERSON] , накладену (зареєстровану) Першою полтавською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, 25.08.1988 року Відділення ощадбанку № 7849, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером: 2082094 від 14 червня 2005 року, зміст, характеристика обтяження: Архівний запис. Номер реєстру: 5854-65 від 13.05.1999 Комментарий р-н-88-109 Полтава; стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 22.07.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Процай В.М. надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача 08.08.2024 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає що банк заперечує порушення будь-яких прав позивачів. Зазначає, що здійснення проведення реєстраційних дій із нерухомим майном віднесено до функцій державних реєстраторів, банки не наділені такими повноваженнями, тобто не є суб`єктом організаційної системи державної реєстрації прав. Позивачами не надано доказів, що між ними та відповідачем банком існують будь-які правовідносини, які б могли бути порушені банком. АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не може відповідати за внесення записів про обтяження на нерухоме майно. Таким чином вважають, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки доказів того, що учасником спірних правовідносин є АТ «Ощадбанк»- відсутні. У зв`язку з викладеним просять відмовити у задоволені позовних вимог. Представник третьої особи- Першої Полтавської державної нотаріальної контори причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] є власником власником житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно Серії [NUMBER] , а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серії СВО № 243181(а.с. 21). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що накладено (зареєстровано) дві заборони, а саме: Першою полтавською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/ н, 26.09.1989 року Відділення ощадбанку № 7849, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером: 2131694 від 27 червня 2005 року, зміст, характеристика обтяження: Архівний запис. Номер реєстру: 5314-109 від 30.04.1999 Комментарий р-н 89 Полтава; Першою полтавською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, 25.08.1988 року Відділення ощадбанку № 7849, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером: 2082094 від 14 червня 2005 року, зміст, характеристика обтяження: Архівний запис. Номер реєстру: 5854-65 від 13.05.1999 Комментарий р-н-88-109 Полтава (а.с. 17-20). Згідно довідки АТ «Ощадбанк» № 114.40/0112-15/30 від 23.02.2024 року [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» зобов`язань не має (а.с. 28). 07.06.2024р. представником позивачів було направлено адвокатський запит про надання інформації щодо підстави накладення заборони на нерухоме майно [PERSON] та наявні у нього заборгованості перед АТ «Ощадбанк», щодо зняття заборони з нерухомого майна (а.с.9). Листами від 12.03.2024р. та від 24.06.2024р. АТ «Ощадбанк» повідомило представника позивача- адвоката Процай В.І. про неможливість надати таку інформацію, оскільки така інформація містить банківську таємницю (а.с.7, 8). Звертаючись до суду сторона позивача вказуює, що наявність заборони на нерухоме майно перешкоджає у здійсненні права власності. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також, особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна (частина 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Відповідно до ч. 3 ст.\~44\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Отже, [PERSON] виконав свої зобов`язання перед відповідачем АТ «Ощадбанк», про що свідчить відсутність будь-яких майнових претензій зі сторони банку до нього, у зв`язку з чим відпали умови, на підставі яких було накладено обтяження. Не заслуговують на увагу доводи банку про відсутність порушення ним прав позивача, оскільки арешт на майно [PERSON] було накладено за повідомленням Ощадбанку, а отже після усунення підстав, які стали наслідком накладення арешту на майно боржника, банк повинен був направити державному реєстратору повідомлення про припинення обтяження. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Також, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача в частині необґрунтованості заявлених вимог саме до АТ «Ощадбанк» з огляду на таке. В постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», викладений підхід до визначення кола осіб, які мають бути залучені до участі в справі за позовами про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна), який фактично не втратив свою чинність, а саме позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Як вбачається з матеріалів справи обтяження накладено державним реєстратором на підставі повідомлення Ощадбанку, тобто зазначені заходи вчинено в інтересах АТ «Ощадбанк». Натомість, відповідач не надав суду доказів правомірності обмеження права власності позивача, а так само доказів наявності у позивача перед банком невиконаних грошових зобов`язань. Враховуючи наявність накладеного обтяження на майно та відсутність підстав, які би виправдовували обмеження права власності позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого обтяження із виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно приписів ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 46 від 27.02.2024 року (а.с. 65), Акту виконаних робіт від 27.08.2024р. (а.с. 67), вартість витрат на правову допомогу складає 4000,00 грн., які були прийняті стороною захисту від позивача на підставі квитанції № 46 від 26.08.2024 року (а.с. 66). Оцінивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає їх співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та значенням справи для відповідача, а тому вважає необхідним стягнути її у зазначеному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved