Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про зменшення розміру аліментів, в якій позивач просить зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на даний час на утриманні позивача перебуває ще одна дитина [PERSON] , яка знаходиться на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду. Дружина позивача не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Також, позивач вимушено змінив місце проживання та є внутрішньо переміщеною особою, проживає у родичів. Вказані обставини вказують на суттєві зміни сімейного та майнового стану позивача, що у свою чергу є підставою для зменшення стягуваних аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову було передано в провадження судді Якиміву А.В. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.06.2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Відзиву на позовну заяву від відповідача, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк, до суду не надійшло. Позивач в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, судова повістка про виклик до суду направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача, проте така не вручена, з підстав "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач не повідомляв суду іншої адреси зареєстрованого місця проживання, аніж та, що зазначена у відповіді з Мінсоцполітики від 30.04.2024 року, а тому останній є таким, що повідомлений про розгляд справи у встановленому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом встановлено, що вимоги, щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів дотримані, а підстави для ухвалення заочного рішення існують у сукупності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження. 27.11.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано про що вказано у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2014 року у справі 522/19455/14-ц. Відповідно до копії судового наказу від 09.09.2021 року, що виданий суддею Старобільського районного суду Луганської області, у справі № 431/3934/21, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною. 30.06.2018 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копіє свідоцтва про шлюб від 30.06.2018 року. Від вказаного шлюбу, подружжя позивача та [PERSON] , мають сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач є внутрішньо переміщеною особою, згідно від 18.04.2023 року. Згідно довідки № 44 від 20.10.2023 року [PERSON] [INFO] потребує домашнього догляду. Також, згідно розпорядження Рівненського міського голови від 06.12.2023 року, [PERSON] [INFO] надано статус дитини, що постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, у зв`язку із тим, що дитина зазнала психологічного насильства. Згідно копії посвідчення № [NUMBER] від 09.01.2024 року виданого ГУНП в Рівненській області, позивач є інспектором та має звання капітана поліції. Позивач користується пільгами, що встановлені для ветеранів війни- учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням № [NUMBER] від 06.11.2015 року. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру № 5641, за позивачем не зареєстровані транспортні засоби. Згідно з інформаційною довідкою від 20.02.2024 року, позивач має на праві власності частки у нерухомому майні на території України. [PERSON] (теперішня дружина позивача) перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, як мати дитини, що потребує стороннього догляду. В матеріалах справи відсутні дані про працевлаштування позивача, його доходи та стан здоров`я, як станом на час видачі судового наказу у справі № 431/3934/21, так і станом на час звернення до суду із даним позовом. При цьому, копія посвідчення № [NUMBER] від 09.01.2024 року виданого ГУНП в Рівненській області не є доказом відповідного працевлаштування позивача, так як у цьому посвідчені відсутні дані, щодо місця його роботи, та займану посаду. В матеріалах справи відсутні дані про працевлаштування відповідача, її доходи та стан її здоров`я, станом на час видачі судового наказу у справі № 431/3934/21. В матеріалах справи відсутні дані про стан здоров`я сина сторін [PERSON] , [INFO] , його доходи та майновий стан. Правові норми, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру стягнення аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього є інша дитина, яку він зобов`язаний утримувати. Вказана дитина хворіє. Теперішня дружина не працює, з об`єктивних причин. Таким чином, в позивача на утриманні є фактично троє осіб. При цьому, позивач не має у власності транспортних засобів. З цих підстав, позивач вважає, що має місце суттєва зміна його сімейного та майнового становища. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Такі положення закону, не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що в новій сім`ї позивача народилася дитина, яка хворіє і це є обставиною, що зумовлює додаткові фінансові витрати позивача. Також, позивач є внутрішньо переміщеною особою. Разом з тим, з огляду на вищевказані положення закону, несення додаткових фінансових витрат на утримання дитини, не завжди зумовлює зміну матеріального становища платника аліментів, оскільки доходи такого можуть також і зрости у порівнянні з часом присудження аліментів. Таким чином, суд зазначає, що визначальною обставиною, що впливає на розмір аліментів, що стягуються у встановленому порядку є зміна матеріального становища платника чи отримувача аліментів, а сама по собі зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такого висновку дотримується і КСЦ ВС у постановах від 16.09.2020 року у справі 565/2071/19, від 06.06.2022. При цьому, обов`язок доведення погіршення майнового стану, у цій справі покладається саме на позивача. Доказів зміни матеріального становища позивача у бік зменшення, у порівнянні з часом видачі судового наказу у справі 431/3934/21 матеріали справи не містять. При цьому, відповідно до судового наказу, що виданий 09.09.2021 року суддею Старобільського районного суду Луганської області, у справі № 431/3934/21 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Також позивачем не надано доказів зміни майнового стану отримувача аліментів у порівнянні із часом їх присудження на час подання позову, стану здоров`я платника та отримувача аліментів, що призводить до зміни матеріального становища будь-кого з них. Не є доведеними обставинами зміни матеріального стану позивача - зміна місця проживання та лікування сина, так як позивач не довів, що вказані обставини, якимось чином впливають на рівень його доходів та матеріальне становище, у порівнянні з часом присудження аліментів. Жодних доказів про свої доходи, свій майновий стан, позивач суду не надав. Висновки суду. Враховуючи те, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставин зміни його матеріального становища, зміни матеріального становища відповідача, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. У зв`язку із відмовою в задоволенні позову судовий збір та витрати на правову допомогу слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed