Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до Зимноводівської сільської ради Львівської області, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора Львівської області у якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивує тим,що після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий будинок у зв`язку з тим, що не було надано свідоцтва про право власності на садовий будинок [ADDRESS] . Зазначає, що спір щодо зазначеного спадкового майна відсутній, жодних спадкоємців, які претендують на садовий будинок, крім нього, немає, в інший спосіб реалізувати своє право на спадкове майно не може, з огляду на що, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, представник [PERSON] у заяві від 05.04.2024 просила про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області - сільський голова [PERSON] у заяві від 14.08.2024 позов не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи - Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Згідно з ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяви сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 №\~296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382, ч. 2 ст. 392 ЦК України). Відповідно до п. 37 постанови №\~5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах проспадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст.\~49 Закону України\~«Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 22.08.2009. 10.05.2005 [PERSON] склала заповіт ВСА №\~761367, посвідчений [PERSON] , державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, який не змінювався і не скасовувався, із змісту якого вбачається, що вона на випадок смерті зробила таке розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що за законом буде мати право заповіла своєму внукові [PERSON] . Як вбачається із довідки про коло спадкоємців №\~1459/01-16 від 27.11.2023, виданої Четвертою львівською державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті [PERSON] 17.02.2010 заведена спадкова справа №\~100/2010, спадкоємцем всього належного спадкодавцю майна за заповітом є її внук [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців, в тому тих, яким належала б обов`язкова частка у майні спадкодаця немає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, із садового будинку [ADDRESS] в кооперативному садівничому товаристві «Плановик», що належав її сину [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , спадкових прав на зазначене майно після смерті сина не оформила. Згідно матеріалів спадкової справи №\~100/2010 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,\~0661 га кадастровий номер 4620987700:05:000:0015, яка знаходиться на території Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області в садовому товаристві «Плановик» для ведення садівництва, на якій розташований садовий будинок [ADDRESS] . Рішенням №\~60 виконавчого комітету Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 17.09.1999, надано дозвіл на оформлення права власності на садовий будинок в садівничому кооперативі «Плановик», на території Суховільської сільської ради [PERSON] та видати Самбірському БТІ свідоцтво про право власності на садовий будинок в садівничому кооперативі «Плановик» на [PERSON] . 26.11.1999 Самбірським БТІ зареєстровано право власності на садовий будинок [ADDRESS] в кооперативі «Плановик» на підставі рішення Суховільської сільської ради №\~60 від 17.09.1999, що стверджується Реєстраційним посвідченням серія [NUMBER] від 26.11.1999. Також, як вбачається із листа КП ЛОР «Самбірське МБТІ» №\~01/5-188 від 22.11.2023, садовий будинок [ADDRESS] , зареєстрований в книзі №\~1 за реєстровим №\~68 в цілому за [PERSON] на підставі рішення Суховільської сільської ради від 17.09.1999 за №\~60. Із позовної заяви, копії листа приватного нотаріуса №\~02-14 від 27.11.2023 Четвертої Львівської нотаріальної контори Львівської області Ярошенко Ж.С., вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок йому було відмовлено у зв`язку з тим, що для оформлення спадщини на спадковий будинок [ADDRESS] необхідно, окрім реєстраційного посвідчення, надати свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно. Згідно п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №\~24-753/0/4-13, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність». Відповідно до ст. 13 закону «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Громадянин набував право власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом (ч. 2 ст. 12 цього закону). Крім того, за положеннями ст. 128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві. Ст. 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження (в редакції, що діяла станом на 1999). Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 №\~121, що діяла на той час. Пунктом 1.4. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України ( населених пунктах, військових містечках, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Додатком 1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб встановлено виключний перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно [PERSON] за життя набув та зареєстрував право власності на садовий будинок [ADDRESS] . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вищенаведене, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також враховуючи фактичні обставини та досліджені судом під час розгляду справи докази, спору за спадкове майно у сторін немає, інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно, відсутні, заповіт, складений померлою не скасовувався та не змінювався, а тому, є підстави до визнання за позивачем права власності на садовий будинок [ADDRESS] в кооперативному садівничому товаристві «Плановик» в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved