Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Представник ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позов обґрунтовує тим, що 23 липня 2019 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] і ТОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір кредиту та страхування № 206.21281.005507338, що є змішаним договором та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування. Банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 67 300,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 5 838,81 грн, строк кредитування становить 60 місяців і датою повернення кредиту є 23 липня 2024 року з річною змінюваною процентною ставкою - 21,99 %, яка в подальшому не змінювалась. Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково, сплатив банку 4 059,19 грн. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. У зв`язку із зазначеним, станом на 16 листопада 2023 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 115 974,12 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 67 224,48 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 48 749,64 грн. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого останнє набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 206.21281.005507338 від 23 липня 2019 року. 29 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу № 29/12-23, відповідно до якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з`явився. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що не зможе з`явитися в судове засідання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положенням ст. 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст. ст. 509, 526, 530, 527, 610, 611, 1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат згідно зі ст. ст. 133, 141 ЦПК України. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Ст.ст. 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлено, що 23 липня 2019 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] і ТОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір кредиту та страхування № 206.21281.005507338, що є змішаним договором відповідно до ст. 628 ЦК України та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування (а.с. 49, 50-68, 69). Відповідно до п.п. 3.2, 3.4 вказаного договору позичальник акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО), що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою договір кредиту та страхування. Таким чином, обидва дані договори у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини банку та позичальника в рамках кредитних правовідносин, про що зазначено у п. 6 кредитного договору. Згідно з п. 9.1. ДКБОФО банк надає позичальнику споживчий кредит на підставі цього договору та договору кредиту, укладеного з позичальником. Умови договору кредиту в сукупності з умовами цього договору визначають цілісні умови кредитування позичальника, передбачені Законом України «Про споживче кредитування». У разі виявлення суперечностей між нормами договору кредиту та цього договору застосовуються норми договору кредиту. Відповідно до п. 9.27. ДКБОФО цей договір в частині споживчого кредиту є укладеним з дня прийняття позичальником пропозиції щодо укладення даного договору, підписанням позичальником договору кредиту та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором кредиту та даним договором. Договір кредиту та страхування був підписаний позичальником власноручно. Від імені банку договір був підписний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно п. 13.3. публічної пропозиції АТ «ІДЕЯ БАНК» про приєднання до ДКБОФО в редакції, що діяла з 15 липня 2019 року по 30 вересня 2019 року. Страховий агент, підписуючи договір кредиту та страхування, діяв від імені ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» також ж з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки, відтворених за допомогою технічного пристрою. Відповідно до п. 1.7. кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 67 300,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 5 838,81 грн, а позичальник відповідно до п. 9.9. та п. 9.14.2. ДКБОФО зобов`язався повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця згідно з графіком. У п.п. 1.4.,1.6. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців і датою повернення кредиту є 23 липня 2024 року. Згідно п. 1.3. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 21,99 % річних і в подальшому не змінювалась. Згідно з п. 9.12, 9.13 ДКБОФО нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору повернення заборгованості за договором здійснюється відповідно до графіку, що міститься у додатку № 1 до кредитного договору. Розмір страхового внеску за договором страхування становить 5 838,81 грн, вигодонабувачем за цим договором страхування є банк. У п. 3.12. кредитного договору сторони погодили, що банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок. У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні кредитного договору банком була доведена до відома позичальника інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом позичальника під текстом договору, а також під текстом паспорту споживчого кредиту (а.с. 69). Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 67 300,00 грн, з яких також за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» страховий платіж від імені позивальника в сумі 5 838,81 грн, що підтверджується випискою з транзитного рахунку позичальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів (а.с. 70). Згідно виписки по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом відповідач сплатив банку 4 059,19 грн. Останній платіж проведено 21 грудня 2019 року. Після закінчення строку кредиту 23 липня 2024 року кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії (а.с. 48). Станом на 16 листопада 2023 року заборгованість відповідача перед банком за становить 115 974,12 грн, з яких: 67 224,48 грн - заборгованість за основним боргом; 48 749,64 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Станом на 23 липня 2024 року розмір заборгованості за основним боргом і відсотками не змінився (а.с. 47). 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір, відповідно до якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» відступає АТ «Ідея Банк» за плату належні йому права права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 8-14,15-18). 29 грудня 2023 року ТОВ «ФК «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу № 29/12-23. Відповідно до п. 5.1. вказаного договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього Договору. Згідно з додатком № 2 «Друкований Реєстр Боржників» до договору факторингу, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 206.21281.005507338 від 23 липня 2019 року (а.с. 19-31). Виходячи із вищезазначеного, суд вважає, що факт укладання договору кредиту та страхування, отримання [PERSON] кредитних коштів за цим договором позивачем доведений, долучений розрахунок заборгованості підписаний особою, яка має право на представництво інтересів товариства у суді, є належним та допустимим доказом наявності заборгованість відповідача в розмірі 115 974,12 грн. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до укладених договорів факторингу в порядку, обсязі та на умовах, визначених даними договорами, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права вимоги за договором кредиту та страхування від 23 липня 2019 року № Z06.21281.005507338 в розмірі 115 974 грн 12 коп., з яких: 67 224,48 грн - заборгованість за основним боргом; 48 749,64 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за договором, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення кредиту, зі сплати відсотків. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 23 липня 2019 року № Z06.21281.005507338, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладених кредитних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору у вказаному розмірі. Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Правнича допомога позивачу надавалася адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» на підставі договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року № 1/04 (а.с. 33-39). Вартість послуг згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 10 травня 2024 року № 2 складає 7 200 грн 00 коп. (а.с. 42), тому суд дійшов висновку про задоволення витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 7 200 грн 00 коп.

Outcome: approved