Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

Позиція позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки про визнання його батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Просив внести до актового запису про народження дитини відомості про нього як батька та змінити прізвище дитини на « [PERSON] ». Просив стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом даної справи. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що у липні 2021 року почав зустрічатися із [PERSON] , а згодом вони почали проживати разом, між ними зав`язалися стосунки, у тому числі інтимні, таким чином вони перебували у фактичних шлюбних стосунках. 02.02.2022 позивач виїхав у Польщу з метою працевлаштування, куди згодом теж приїхала [PERSON] , де вони разом проживали до липня 2022 року. У подальшому, вони переїхали до Німеччини, де спільно проживали, вели спільний побут, будували стосунки до лютого 2023 року. У січні 2023 року їм стало відомо про її вагітність [PERSON] . З метою завершення навчання, [PERSON] повернулась в Україну, після закінчення якого мала повернутись у Німеччину. Будучи в Україні відповідачка відправляла висновки УЗД, відповідні відео, вони неодноразово спілкувались на теми народження дитини та її виховання. Згодом їх стосунки погіршились, між ними все частіше відбувались сварки, за результатом чого [PERSON] почала ігнорувати його дзвінки та повідомлення у соціальних мережах. У жовтні 2023 року йому стало відомо, що відповідачка [INFO] народила доньку - [PERSON] , про що він дізнався безпосередньо від відповідачки, яка написала йому повідомлення у соціальній мережі «Instagram». Тобто [PERSON] сама підтвердила те, що [PERSON] є його донькою. Окрім цього даний факт також опосередковано підтверджується тим, що дата народження Мирослави 25.10.2023, з чого вбачається що дитина була зачата орієнтовно у січні 2023 року, тобто у період коли вони ще були у відносинах та проживали разом. Упродовж вагітності [PERSON] та після народження доньки, він неодноразово пропонував матеріальну допомогу, навіть пересилав кошти, однак [PERSON] дані кошти пересилала назад. У подальшому, дізнався, що [PERSON] при внесенні даних про народження дитини у графі «батько» інформацію про батька, все ж таки вказала, відповідно до статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері. Звертає увагу на те, що факт його батьківства опосередковано підтверджується, вказаним зі слів матері - [PERSON] ім`ям по батькові дитини: « [PERSON] ». Враховуючи те, що [PERSON] відмовляється звернутись до органу реєстрації актів цивільного стану із спільною заявою про визнання його батьківства над донькою, він вимушений звернутись до суду із даною позовною заявою. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 12.03.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.04.2024. Ухвалою від 24.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.05.2024. 22.05.2024 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, судове засідання призначено на 20.06.2024, яке відкладено на 25.07.2024. 25.07.2024 судове засідання відкладено на 15.08.2024. Розгляд справи Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги в частині визнання позивача батьком дитини, однак заперечила щодо зімни прізвища доньки, оскільки не вбачає в цьому необхідності. Зазначає, що батько не цікавиться дитиною та не проявляє до неї належної батьківської турботи, не виконує батьківських обов`язків. Натомість, вона повністю займається та опікується дитиною, дитина перебуває з нею та знаходиться на її утриманні. Також, просила зменшити суму витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вона є непрацездатною через декрет, самотужки виховує їх спільну дитину, доходів не має. Одночасно, вважає суму витрат на правничу допомогу значно завищеною та такою, що несправедлива по відношенню до неї. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, до суду надійшов лист про розгляд справу без участі представника Відділу, при вирішенні спору поклались на розсуд суду. Встановлені судом обставини [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю зазначено [PERSON] , [INFO] , батьком зазначено « [PERSON] » за заявою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, актовий запис №45 (а.с.46,47). Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні визнала, що позивач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.02.2024 Літинською селищною радою Вінницького району Вінницької області, відповідачка в результаті одруження змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.57). Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідачка визнала позовні вимоги в частині визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, вимога про визнання батьківства підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до статті 28 Цивільного кодексу України, ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.126 та 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.10. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N55/18793, Заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені дитини в актовому записі про її народження у зв`язку з тим, що при державній реєстрації народження дитині присвоєно прізвище або власне ім`я без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного року з дня народження, а заяви про виправлення власного імені дитини у зв`язку з тим, що вона фактично має власне ім`я, відмінне від зазначеного в актовому записі про її народження, - до досягнення нею 14-річного віку. Спір між батьками щодо виправлення (зміни) прізвища або власного імені дитини у цьому випадку вирішується органом опіки та піклування або судом. Згідно п.2.13.1 Правил рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно п.2.16.10. Правил на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану про зміну прізвища або власного імені малолітній дитині, якщо воно було присвоєно без побажання батьків чи одного з них або якщо дитина має власне ім`я, відмінне від того, яке зазначено в актовому записі про народження, і цього вимагають інтереси дитини, вносяться зміни в актовий запис про народження. Відповідно до п.2.16.15. Правил на підставі рішення органу опіки та піклування, оформленого розпорядженням або рішенням районної державної адміністрації чи виконавчого комітету, при зміні прізвища дитини відповідно до частини п`ятої статті 148 Сімейного кодексу України виправляється прізвище дитини в актовому записі про її народження. Згідно п.2.16.16. Правил за наявності заяви матері та батька дитини про визнання батьківства в актовий запис про народження, який складено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, уносяться відомості про батька, змінюється по батькові дитини і, на бажання батьків, змінюється її прізвище. Статтею 145 Сімейного кодексу України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Частиною 5 статті 148 Сімейного кодексу України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 серпня 2018 року у справі № 759/3363/16-ц, тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини. При цьому, суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а тому зміна прізвища малолітньої дитини через конфлікт між батьками не відповідатиме її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку. Суд також бере до уваги рівність прав обох батьків щодо прав та інтересів дитини, яка з досягненням певного віку зможе самостійно визначитись з необхідністю зміни прізвища, тоді як на теперішній час, враховуючи відносини, які склалися між батьками дитини, вважає, що зміна прізвища не відповідатиме інтересам дитини, психологічному та гармонійному розвитку, не сприятиме стабілізації її психоемоційного стану. Обставин, які свідчать про необхідність змінити прізвище дитини, позивачем не зазначено. Вирішуючи спір про зміну прізвища дитини, з урахуванням балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення суд враховує, що між сторонами склалися складні відносини, за яких вони не можуть дійти спільної думки щодо прізвища дитини. Обґрунтовуючи заявлені вимоги про зміну прізвища дитини, позивач послався на те, що його думка при визначенні дитині прізвища та імені не була врахована. Відповідачка, заперечуючи вказану вимогу, посилається на те, що батько не цікавиться дитиною та не проявляє до неї належної батьківської турботи, не виконує батьківських обов`язків. Вважає, що вимогою про зміну прізвища доньки, позивач не керується інтересами дитини, а намагається докорити саме їй, як матері. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що відповідачка не надає згоду на зміну прізвища дитини, зважаючи на, те, що дитина проживає разом з відповідачкою, яка виконує всі свої батьківськи обов`язки щодо забезпечення виховання, розвитку та утримання дитини, оскільки позивач - батько дитини знаходиться за кордоном, а також те, що позивачем не доведено, що зміна прізвища дитини буде відповідати, перш за все, інтересам дитини, її психологічному та гармонійному розвитку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про зміну прізвища дитині. А тому, у зв`язку із визнанням судом батьківства позивача, до актового запису про народження [PERSON] слід внести відомості про батька, а у вимозі про зміну прізвища дитини слід відмовити. Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом розглянуто по суті дві позовні вимоги: 1) про визнання батьківства відповідача; 2) про зміну прізвища дитини. Водночас позивачем сплачено судовий збір лише за одну вимогу в розмірі 1211,20грн. З урахуванням задоволення позову в частині визнання позивача батьком дитини, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 1211,20грн, а враховуючи відмову в задоволенні позовної вимоги про зімну прізвища дитини, судовий збір, у розмірі 1211,20грн, слід стягнути з позивача у дохід держави. Крім того, згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи позивачу надавалась правнича допомога адвокатом Маликом Олександром Володимировичем. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Маликом О.В. подано до суду: копію договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 19.02.2024; копію додатку до договору про надання професійної правничої допомоги від 19.02.2024 про оплату послуг адвоката (гонорару); копію квитанції №2044-PB0K-7C9P-1HHA від 19.02.2024 на суму 15000грн; акт виконаних робіт від 23.02.2024 на суму 15000грн. До акту виконаних робіт від 23.02.2024 внесено: 19.02.2024 вивчення суті звернення до адвоката та обставин справи, судової практики, укладення договору про надання правничої допомоги (60хв - 2840,00грн); підготовка позовної заяви про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини (150хв - 7100,00грн); підготовка клопотання про витребування доказів (30хв - 1420,00грн); підготовка клопотання про призначення судово-генетичної експертизи (30хв - 1420,00грн); узгодження позиції позовної заяви із клієнтом, та внесення відповідних уточнень до позовної заяви (50хв - 2366,00грн). Згідно ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачка в судовому засіданні просила зменшити суму витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вважає її значно завищеною та такою, що несправедлива по відношенню до неї. Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial