Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] \~ звернувся до Ленінського районного\~суду м.\~Харкова з позовом, в якому просить розірвати укладений між ним та відповідачкою, [PERSON] , зареєстрований 21\~червня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №09. Крім того, просив не стягувати з відповідача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 21 червня 2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Дітей подружжя не має. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність спільних інтересів, різність поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Почуття любові та поваги один до одного втрачено. Позивач вважає, що фактично шлюб припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Ленінського районного\~суду м.\~Харкова від 19 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивача у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просив про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, повідомлених про розгляд справи належним чином, за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно до ч. 1\~ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі по тексту -\~ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього\~Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2\~ст. 496 ЦПК України, іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених\~Конституцією\~та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судом встановлено,\~що шлюб\~між позивачем,\~ [PERSON] ,\~громадянином Республіки\~Ірак,\~та відповідачкою,\~ [PERSON] ,\~громадянкою України, зареєстрований 21 червня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.06.2017 року. Дітей сторони від шлюбу не мають. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] є громадянином Республіки Ірак, а відповідачка [PERSON] є громадянкою України. З урахуванням наведеного, суд під час вирішення вищевказаної справи повинен керуватися положеннями\~Закону України «Про міжнародне приватне право»\~(далі - Закон). Пунктом 2 ч. 1\~ст. 1 Закону\~встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим\~Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону\~вибір права - право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом. Зі\~статті 7 Закону\~слідує, що при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України. Згідно зі\~ст. 55 Закону\~право на шлюб визначається особистим\~законом\~кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Статтею 63 Закону\~встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до\~статті 21Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.51Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1\~ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Відповідачка зазначених обставин у встановленому законом порядку не спростувала, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~Як було встановлено під час розгляду справи, відповідачка [PERSON] після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач\~в позові\~просив не\~стягувати судові\~витрати з\~відповідача,\~ суд не\~здійснює розподіл\~судових витрат,\~понесених позивачем\~під час\~розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved