Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

В червні 2024 року позивач через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 05.09.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено Заяву-Договір № 102452 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит в розмірі 40\~000 грн. строком на 18 місяців. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, починаючи з 05.12.2023 року прострочено та не сплачено в повному обсязі платежі на погашення заборгованості, а тому з підстав стягнення наявної заборгованості позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 17.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 27.08.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] , в якій остання просила долучити до матеріалів справи квитанцію про часткове погашення кредитної заборгованості та розглядати справу без їх участі. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2023 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Кліринговий дім» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір № 102452 про надання споживчого кредиту. Як вбачається з Паспорту споживчого кредиту, Банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 40\~000 грн., строком на 18 місяців з фіксованою процентною ставкою 65,00% річних. Так, в матеріалах справи міститься копія платіжної інструкції № 102452 від 05.09.2023 року, згідно якої позивач перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 40\~000 грн. З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що відповідач не сплачував кошти в повному обсязі на виконання свого зобов`язання перед банком, відтак має заборгованість в розмірі 45\~128,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом 37\~092,71 грн., заборгованість за комісіями 8\~036,26 грн. Отже, суд встановив, що між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом,іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ст.536ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти,якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, АТ «Банк «Кліринговий Дім» свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,\~ поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим\~ Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] частково погасив існуючу заборгованість за кредитним договором в розмірі 7000 грн., що підтверджується випискою з рахунку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 38\~128,97 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2573,80 грн.

Outcome: partial