Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Заява мотивована тим, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, наявна інформація, щодо арешту нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу, реєстраційний номер обтяження: 13099429, підстави обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 34568215, 03.10.2012, ВДВС Оболонським РУЮ, 23060/14, тип майна: невизначене майно, все нерухоме майно, обтяжувач/найменування суб`єкта: відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві. 26.12.2022 представник позивача - адвокат Удовиченко Д.Г. звернувся до Оболонського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про скасування арешту майна №26/12 від 26.12.2022. Від Оболонського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) отримано лист №4549 від 06.01.2023р., де зазначено, що виконавче провадження [NUMBER] завершено,22.04.2014 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС, а саме до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві (назва відділу на час винесення постанови), на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяв на час винесення постанови). Також в листі зазначено про неможливість надати більш детальну інформацію, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Позивачу рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою про зняття арешту з майна боржника. Представник позивача зазначає, що отримав відповідь на адвокатський запит від Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з якої вбачається, що виконавчі провадження [NUMBER] та [NUMBER] у Відділі ніколи не перебували. В рамках зазначених проваджень, які надійшли з Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), арешт не накладався , виконавчі документи були направлені до Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). На даний час у Шевченкіському відділі відкриті виконавчі провадження, щодо [PERSON] не перебувають.Також, Оболонським РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на адвокатський запит, листом №4538 від 06.01.2023 надано інформацію, що станом на 06.01.2023, у відділі на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно [PERSON] . За таких обставин, позивач звернувся до суду та просить зняти обтяження у вигляді арешту нерухомого майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у виконавчому провадженні [NUMBER], реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 13099429, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 34568215, 03.10.2012, ВДВС Оболонським РУЮ, 23060/14, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно та у виконавчому провадженні [NUMBER], що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.12.2014. Провадження у справі відкрито 01.03.2024 , відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирвішено питання про її розгляд за правиилами спрощеного позвного провадження з повідомленням (викликом) стоін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, правом на відзив не скористався. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Пояснень по суті спору в адресу суду не надходило. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши належну оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Встановлено, що 10.10.2012 р. ВДВС Оболонським РУЮ накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження: 13099429 Арешт накладено на підставі постанови про арешт решт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 03.10.2012 р. державним викеонавцем ВДВС Оболонського РУЮ. Як свідчать матеріали справи , арешт накладено в межах проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № [NUMBER] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 400 534 грн. 02 коп. Крім того, відповідно до інформації, яка міститься в реєстрі ВП - спецрозділ, що у виконавчому провадженні [NUMBER], 18.12.2014 державним виконавцем Ковальчук Т.П. також винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] , відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника та внесено відповідні записи до Єдиного Державного реєстру заборон відчуження об`єктів рухомого майна. Оболонський РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) листом №4549 від 06.01.2023р., повідомив позивача, що виконавче провадження [NUMBER] завершено- 22.04.2014 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС, а саме до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяв на час винесення постанови). Також в листі зазначено про неможливість надання більш детальної інформації, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою про зняття арешту з майна боржника. 25.01.2023 Оболонським РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) листом №12021 надано відповідь на адвокатський запит та зазначено, що виконавче провадження [NUMBER] завершено, - 29.04.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяв на час винесення постанови), - майно (доходи) боржника, на яке може бути звернено стягнення державним виконавцем не виявлено, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна (доходів) виявились безрезультатними. У відповідності до положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи викладене, рекомендуємо Вам звернутись до суду з відповідною заявою про зняття арешту з майна боржника. В свою чергу 30 січня 2023 року Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на адвокатський запит отримано лист №4400/27.10-23, відповідно до якого виконавчі провадження [NUMBER] та [NUMBER] у Відділі ніколи не перебували, виконавчі провадження відносяться до Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). Крім того, в рамках зазначених проваджень, які надійшли з Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), арешт не накладався відділом та виконавчі документи були направлені до Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). На даний час у Відділі не перебувають відкриті виконавчі провадження, щодо [PERSON] . Окрім того, Оболонським РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на адвокатський запит, листом №4538 від 06.01.2023 надано інформацію, що станом на 06.01.2023, у відділі на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на час винесення постанови) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні в зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Наявність протягом тривалого часу (майже 8 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2026 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Судом встановлено, що упозивача відсутні на даний час наявні боргові зобов`язання перед третіми особами, що слугували б підставою для арешту всього майна позивача. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Отже, оскільки на даний час відсутні підстави для подальшого обтяження нерухомого майна [PERSON] , у зв`язку із тим, що виконавчі провадження було закрито, а повторно виконавчі документи для виконання не пред`являлися та строк для їх пред`явлення минув, необхідно зняти вказані обтяження та арешт майна. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про які у позивача є спір з відповідачем в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved