Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] , в інтересах якого діє Пономаренко Олександра Юрійовича , заінтересована особа Орган опіки та піклування Магдалинівської селищної ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. Із заяви вбачається, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] . [PERSON] є інвалідом 2 групи. Захворювання [PERSON] призводить до того, що він має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до навчання, до здобуття освіти. Групу інвалідності [PERSON] має з 01.04.2018 року, яка встановлена йому безстроково. Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 414 [PERSON] має обмежену життєдіяльність, а саме: до самообслуговування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до здобуття освіти. [PERSON] потребує як медичного нагляду, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Близьких родичів, крім заявника, у [PERSON] немає, оскільки батьки вже померли. Весь цей час за [PERSON] доглядає заявник, який має добрий стан здоровя, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає, на обліку у диспансерах не перебуває. Заявник має бажання і можливість доглядати за своїм рідним братом. Просить визнати недієздатним [PERSON] та призначити опікуном [PERSON] його брата - [PERSON] . Ухвалою від 01 листопада 2023 року судом відкрито провадження у справі та заяву прийнято до розгляду. Ухвалою від 16.11.2023 року призначено по справі судово - психіатричну експертизу. Провадження в даній справі зупинено на час проведення судово-психіатричної експертизи, до отримання висновку експерта. Ухвалою від 16.11.2023 року витребувані медичні документи [PERSON] . Ухвалою від 12.03.2024 року поновлено провадження по справі. Ухвалою від 04.06.2024 року залучено до участі у цивільній справі № 179/1867/23 за заявою [PERSON] , заінтересована особа - орган опіки та піклування Магдалинівської селищної ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, адвоката для особи, стосовно якої розглядається справа - [PERSON] . В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Пономаренко О.Ю. підтримав заяву, надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві, та просив заяву задовольнити. Зазначив, що на теперішній час [PERSON] мобілізований на військову службу до ЗСУ. До мобілізації до лав ЗСУ [PERSON] доглядав за своїм братом [PERSON] . Зараз [PERSON] допомагають сусіди, знайомі. Соціальні служби [PERSON] не займаються. [PERSON] з заявою до органу опіки та піклування не звертався. Адвокат особи, стосовно якої розглядається питання про визнання її недієздатною та призначення опікуна [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву, вважає, що оскільки [PERSON] має другу групу інвалідності, страждає на психічні хвороби, які унеможливлюють себе самостійно забезпечити, а [PERSON] є єдиним родичом, то вважає, що заяву необхідно задовольнити. Представник заінтересованої особи - Орган опіки та піклування Магдалинівської селищної ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника та не заперечують проти призначення опікуна та визнання особи недієздатною при наявності відповідного висновку експерта. Вислухавши доводи представника заявника, адвоката особи, стосовно якої розглядається питання про визнання її недієздатною та призначення опікуна, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Відповідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною першою статті 71 ЦПК України визначено осіб, які належать до членів сім`ї чи близьких родичів, а саме - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб. Отже, чинним законодавством визначено, що член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19). Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8, 17). Батьки [PERSON] та [PERSON] - померли, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с. 10,11) З урахуванням викладеного, судом встановлено, що із заявою про визнання фізичної особи недієздатною звернувся брат особи, щодо якої розглядається питання про визнання її недієздатною, який є її близьким родичем. Згідно витягу № 456 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15) Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертною комісією № 737488 серія 12 ААА [PERSON] встановлена друга група інвалідності з 1 квітня 2018 року безстроково. [PERSON] не може виконувати регулярні види праці, може бути адаптований до наданої праці не на висоті, не біля води, вогню, рухомих механізмів (а.с. 18) Згідно довідки КНП «Магдалинівський центр первинної медико - санітарної допомоги» Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області від 28.08.2023 року № 575 [PERSON] , інвалід другої групи, постійно знаходиться на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря (а.с. 20) Висновком судово-психіатричного експерта № 52 від 14.02.2024 року підтверджено, що [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у формі стійкого і вираженого органічного розладу особистості і поведінки внаслідок епілепсії. Зазначений хронічний стійкий психічний розлад позбавляє [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 102-103) Отже, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта № 52 від 14.02.2024 року, суд вважає доведеним, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявна правова підстава для визнання його недієздатним. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням вказаної норми закону, а також беручи до уваги встановлені судом обставини, суд визначає строк дії даного рішення два роки. Вирішуючи питання про можливість призначення [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] , суд прийшов до такого висновку. Частиною першою статті 300 ЦПК України також передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею 58 ЦК України також передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Статтею 64 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність обґрунтованого подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18). При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування). Серед інших осіб, які не можуть бути опікунами, є особи інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню (п.3.2 Правил). Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна є: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки (п.3.3 Правил опіки та піклування). Як, уже було зазначено вище, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду. Разом з цим, в матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування, яке відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, та яке має бути подано в належній процесуальній формі. У судовому засіданні представник заявника також зазначив, що до органу опіки та піклування [PERSON] не звертався з приводу питання щодо призначення його опікуном над [PERSON] . Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на даний час мобілізований в ЗСУ. (а.с. 182 - 186) Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги законодавства та приймаючи до уваги вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] . У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) Верховним Судом сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку суду визнання особи недієздатною і призначення опікуна в єдиному судовому процесі. Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Оскільки в задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном, суд відмовляє, тому обов`язки опікуна над недієздатним тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатної особи, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial