Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3 особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя. В обґрунтування позову зазначив, що 25 січня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу сторонами було придбано квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.10.2020 року у справі шлюб розірвано. Від шлюбу у сторін народжено двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем [PERSON] . У добровільному порядку переоформити майно відповідач відмовляється, тому вважає своє право порушеним та просить суд Визнати за ним право власності на частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю та поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що вищезазначена квартира дійсно була придбана 30.08.2017 р. за 702 500 грн., тобто під час шлюбу, однак, дане нерухоме майно частково, а саме 5 частин квартири було придбано за її особисті кошти, отримані нею від батька за договором дарування особисто їй. Того ж дня, 30.08.2017 р. квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за 702 500 грн., з яких 504 000 грн. були її особисті приватні кошті. Отже, зважаючи на вартість квартири (702 500 грн.) та частку її особистих коштів, витрачених на її придбання (504 400 грн.), частка квартири яка є особистої- приватною власністю [PERSON] складає 5/7, а відповідно розподілу між сторонами підлягає 2/7 частка квартири, а саме по 1/7 кожному. Тому просить суд : Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 5/7 частки квартири [ADDRESS] . Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/7 частки квартири [ADDRESS] , та за [PERSON] право власності на 1/7 частки квартири [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені судові витрати, а саме на судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судову засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.11.2021 року прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано із первісним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.01.2022 року відмовлено у клопотанні про призначення будівельно технічної експертизи. \~ \~ \~ \~Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.01.2022 року задоволено клопотання про виклик свідка. \~ \~ \~ \~Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2022 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. \~ \~ \~ \~Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.06.2023 року задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача. \~ \~ \~ \~Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Задоволено клопотання про виклик свідка. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.04.2024 року задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. В судовому засіданні в режимі відеоконфереції позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник [PERSON] в режимі відеоконференції підтримали позов у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували. Також позивач зазначив, що вони разом із дружиною проживали у квартирі [ADDRESS] , яка, як він вважав, належала [PERSON] , але потім з`ясувалось, що це квартира її батька. Під час шлюбу дружина не працювала та гроші не заробляла. Згодом вирішили придбати квартиру більшої площі. У зв`язку з чим було продано квартиру де вони разом проживали та в цей же день купили спірну квартиру за 27500 доларів США, з яких 19400 це кошти від продажу попередньої квартири та 8100 доларів США його особисті кошти, а також витрати пов`язані із придбанням квартири були здійснені за його особисті кошти. Також у поданому до канцелярії суду відзиві на зустрічну позовну заяву, представник позивача зазначив, що грошові кошти у розмірі 504\~400 грн. були передані [PERSON] її батьком в період перебування у шлюбі із [PERSON] , крім того така передача здійснилась з метою придбання майна для проживання всієї родини. Тобто, якщо договір дарування і був укладений між [PERSON] та [PERSON] , то такий укладався в період зареєстрованого шлюбу між сторонами то в інтересах сім`ї, з огляду на що, грошові кошти не можуть належати особисто їй. Крім того немає впевненості, що саме ці кошти [PERSON] витратила на придбання спірної квартири. В судовому засіданні відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] . допитана в якості свідка зазначила, що її батьком [PERSON] їй було подаровано грошові кошти у розмірі 504\~400 грн. на придбання спірної квартири. Тому вважає, що спірну квартиру було придбано в тому числі за її особисті кошти, а тому 5/7 частки квартири належить їй особисто. В судовому засіданні відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в якості відповідача надала такі ж самі пояснення та у відзиві заперечувала проти задоволення позову. Представник 3 особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради: до судового засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву про проведення судового засідання без її участі, ухвалити рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, та визнано сторонами по справі, що 25 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №42. Про що було видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народжено двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] а.с. 20). [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] а.с. 19), які проживають разом з батьком. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.10.2020 року у справі № 639/3000/20 шлюб розірвано (а.с. 13-17). Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також судом встановлено, що під час шлюбу сторонами по справі було придбано квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за 702\~500, 00 грн (еквівалент суми 27500 доларів США), відповідно до договору купівлі- продажу від 30 серпня 2017 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Губською В.А. та зареєстровано в реєстрі № 1252 Право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. П.23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до п. 24 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. \~ \~ \~ \~ [INFO] \~ батьком\~позивачки -\~ [PERSON] ,\~ було\~продано належне\~йому майно,\~а саме\~квартиру [ADDRESS] ,\~що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30.08.2017 р укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Продаж здійснено у розмірі 504\~400 грн ( що є еквівалентом 19\~400 доларів США). (а.с. 61-62). 30.08.2017 року батьком Позивачки, [PERSON] , було подаровані [PERSON] 504 000 грн., що підтверджується відповідною заявою, завіреною приватним нотаріусом ХМНО Хаславською К.В., та яка зареєстрована в реєстрі за №3556. В даній заяві: [PERSON] зазначила, що подаровані кошти зобов`язується використати на придбання житлової нерухомості (а.с. 63). Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні пояснив,\~що є\~батьком [PERSON] .\~Донька разом\~з чоловіком\~та дітьми\~проживала у\~квартиріза\~адресою [ADDRESS] ,\~ яка належала саме йому. Він був обізнаний, про те, що діти бажають придбати квартиру з більшою площею. Погодився продати свою квартиру, та гроші від продажу у розмірі 504\~000 грн. подарував своєї донці для придбання спірного житла. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною [PERSON] , та разом з ним приймала рішення про дарування коштів [PERSON] на придбання спірної квартири. Таким чином, зважаючи на ту обставину, що спірну квартиру було придбано тому числі за особисті кошти [PERSON] (отримані як подарунок від батька), частка квартири розмірі 5/7 належить їй особисто та не підлягає розподілу, як таке, що є спільно набутим шлюбі майном. Частка квартири у розмірі 2/7 підлягає визнанню спільною сумісною власністю подружжя, та підлягає розподілу, оскільки залишок суми, який був витрачений на придбання квартири у розмірі \~ 198 100 грн є спільними сумісними коштами. Ствердження позивача про те, що різниця коштів витрачена на придбання спірної квартири у розмірі 198\~100 грн. є його особистими коштами, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Також, посилання позивача та його представника на те, що [PERSON] на придбання спірної квартири витратила не ті кошти, які подарував їй батько, суд не приймає до уваги, оскільки, до суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження даної обставини, а є лише припущенням позивача та його представника. Враховуючи надані сторонами пояснення щодо вкладення в купівлю даної квартири особистих коштів [PERSON] , тому дане майно, хоч і набуте сторонами в період шлюбу, але є частково у розмірі 5/7 частки відповідно до розміру вкладених коштів - особистою власністю позивача, тому позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє частково, позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, то представник позивача [PERSON] адвокат Ястребова Є.Б., у судовому засіданні зробила заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 12.09.2024 року о 13-00 годин та встановити представнику позивача [PERSON] адвокату Ястребовій Є.Б. строк для надання таких доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial