Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

В провадженні Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Миць Н.З., до [PERSON] , [PERSON] , про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, визнання батьківства, та внесення змін до актового запису про народження дитини. Просить суд ухвалити рішення, яким виключити із актового запису № №2208011/00/AU/2022/083003, від 05.09.2022 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Лемборк Поморського воєводства Республіки Польща про народження [PERSON], який народився [INFO] у Республіці Польща, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Внести зміни до актового запису № №2208011/00/AU/2022/083003, від 05.09.2022 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Лемборк Поморського воєводства Республіки Польща про народження [PERSON], який народився [INFO] у республіці Польща, а саме: в графі «батько» вказати [PERSON] [INFO] , громадянство зазначити: «Україна», змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] ». Рішення суду по цій справі направити для виконання Відділу реєстрації актів цивільного стану в м. Лемборк Поморського воєводства Республіки Польща. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, оскільки є діючім військовослужбовцем, його представник адвокат Миць Н.З в судовому засіданні 23.08.2024 року позовні вимоги підтримала, і враховуючи висновок експертизи, просила суд позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, слухати справу без застосування технічних засобі, про що додатково надала заяву. Відповідачка [PERSON] в судове засідання 23.08.2024 року не з`явилася, раніше подавала до суду заяву, у якій надала пояснення по справі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, просила слухати в подальшому справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання 23.08.2024 року не з`явився, повідомлявся судом належним чином, раніше подавав до суду відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнавав, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] [INFO] , 13.07.2013 року у Центрально - міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького Міського управління юстиції Дніпропетровської області, уклала шлюб з відповідачем [PERSON] [INFO] , про що був зроблений актовий запис 403. У шлюбі у них народилася двоє дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Подружні стосунки між ними не складалися, тому вони припинили сумісне проживання в 2020 році. Після припинення сумісного проживання подружжя Народових, відповідачка [PERSON] стала підтримувати стосунки з позивачем [PERSON] . Фактично позивач [PERSON] та [PERSON] та її 2-е неповнолітніх дітей створили сім`ю, винайняли житло, в якому усі четверо осіб проживали, фактична дружина [PERSON] не працювала, займалась вихованням двох неповнолітніх дітей, позивач [PERSON] працював і утримував всю сім`ю, у той час, як батько дітей Народовий ніякої матеріальної допомоги дітям не надавав, тобто у [INFO] та Народової був спільний бюджет. Згодом з`ясувалося що відповідачка [PERSON] завагітніла. Сумніву відносно походження зачатої дитини у позивача [PERSON] не виникало, він з самого початку був впевнений що ця дитина від нього. Відповідачка [PERSON] , будучі вагітною від [PERSON] , прагнула розірвати шлюб з колишнім чоловіком [PERSON] . В січні 2022 року вона подала позов до суду про розірвання шлюбу. За рішенням Центрально - міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2022 року, шлюб було розірвано, відповідач чоловік [PERSON] оскаржив рішення, але постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року рішення було залишено без змін (справа 216/677/22), що підтверджується копією рішення та постанови суду, тобто шлюб відповідачів по справі було розірвано. В момент розгляду судом справи про розірвання шлюбу, у зв`язку з введенням військового стану на Україні, відповідач [PERSON] вирішив не надавати згоду на розлучення в категоричній формі, не тому що бажав зберегти сім`ю, а тому що бажав уникнути від призиву до війська, бо особа у якої є троє дітей в віці до 18 років звільняється від призиву. Подаючи до суду відзив по справі про розірвання шлюбу відповідач [PERSON] стверджував, що він не являється батьком майбутньої дитини, яка має народитися в серпні 2022 року і це дійсно вірно бо батьком дитини, що мала народитися був саме позивач [PERSON] , який в добровільній формі визнав своє батьківство, вказавши це в нотаріально посвідченій заяві, яку надав суду по справі про розірвання шлюбу. В лютому 2022 року почалася війна, в державі об`явили військовий стан. Президент України Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який продовжено до теперішнього часу. Війна змінила життя сторін, відповідачку [PERSON] в стані вагітності з двома неповнолітніми дітьми позивач [PERSON] відправив до Республіки Польщі, аби вони врятувались від війни. Позивач [PERSON] весь цей час продовжує утримувати сім`ю [PERSON] , оскільки колишній чоловік аліменти не платить і ніякої матеріальної допомоги дітям не надає. Перебуваючи тимчасово в Польщі відповідачка [PERSON] [INFO] народила хлопчика, про що свідчить Повний витяг з акту про народження №2208011/00/AU/2022/083003, від 05.09.2022 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Лемборк Поморського воєводства Республіки Польща, оскільки на час народження дитини вона ще значилася в шлюбі з [PERSON] , то польський орган реєстрації народження зареєстрував [PERSON] батьком новонародженого хлопчика. Навіть не дивлячись на те, що позивач [PERSON] письмово визнав своє батьківство, яке завірив в нотаріуса і переклав на польську мову і відправив до Республіки Польща. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , що народився [INFO] , у відомостях про батьків зазначено: мати [PERSON] , батько - [PERSON] , але ця інформація не відповідає дійсності, бо між позивачем і дитиною існує кровна спорідненість, яку не заперечують сторони по справі. В зв`язку з викладеними обставинами, а саме в результаті кровної спорідненості позивача з хлопчиком [PERSON] , народженим [PERSON] , а також тим фактом що відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнають кровну спорідненість позивача з новонародженим 30.08.2022 року хлопчиком Данилом, позивач [PERSON] змушений був звернутися до суду з цим позовом. Згідно отриманого судом висновку судової медичної генетичної експертизи, проведеної експертами КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи за № 1388-МГ, зазначено наступне: Відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999 %. Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються матеріалами справи. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. ІЗ ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Так. згідно ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №591/6441/14-ц зазначено, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved