Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 26 березня 2024 року адвокат Ткаченко Світлана Василівна, яка представляє інтереси [PERSON] (далі позивач), звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення боргу за розпискою в розмірі 5225,20 доларів США та судових витрат по справі. 2. Позов обґрунтовано тим, що між позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 5000 американських доларів США. Факт укладення договору позики, а також отримання відповідачем визначеної суми підтверджується розпискою від 21.09.2022. За умов даної розписки, яка написана власноручно відповідачем вбачається, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму 5000 доларів США, яку зобов`язався повернути 18.09.2022. Станом на дату подання позову відповідач заборгованість не повернув в повному обсязі, вказана розписка в судовому порядку не оспорювалась. Відповідач протягом останнього часу не відповідає на дзвінки та всіляко уникає спілкування. Оскільки відповідач зобов`язувався повернути позику 18.09.2022 року, то починаючи з 19.09.2022 року позичальник прострочив виконання зобов`язання. Отже, заборгованість відповідача у зв`язку із несвоєчасним поверненням позики складає: 5000 американських доларів США - сума позики та 225,20 американських доларів США - три проценти річних від простроченої суми. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за розпискою в розмірі 5225,20 американських доларів США та судові витрати. 3. 27 травня 2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Сідорової І.А. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві вказує на те, що коштів у сумі 5000 доларів США відповідач від [PERSON] не отримував і в позику не брав. Зазначає, що разом з позивачем мав співпрацю по продажу деревини, а саме: він здійснював обробку лісоматеріалу, а [PERSON] в свою чергу шукав клієнтів для продажу порізаної деревини. За період співпраці [PERSON] передав [PERSON] близько 110000-120000 грн., які він витратив на придбання лісоматеріалів. Однак позивач звинувачував [PERSON] у тому, що він по більшій ціні продавав деревину і приховував від нього виручені від продажу кошти, а відтак за його підрахунками відповідач повинен був віддати позивачу отримані від нього кошти разом з процентами в загальній сумі 5000 доларів США. Таких коштів відповідач не мав і запропонував позивачеві забрати у нього обладнання пилорами, на що останній відмовився і висунув вимогу про написання розписки про позику грошей. Відтак, перебуваючи під психологічним тиском [PERSON] відповідач змушений був написати боргову розписку. Також у відзиві зазначено, що всі кошти, які [PERSON] отримував від [PERSON] , він йому повернув. Просить відмовити у задоволенні позову. 4. 02 липня 2024 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Ткаченко С.В. надійшла відповідь на відзив. Представник позивача повністю не погоджується із доводами представника відповідача про те, що [PERSON] нібито погрожував [PERSON] та його сім`ї, вимагаючи 5000 доларів США, внаслідок чого останній змушений був написати розписку. Крім того, зазначає, що [PERSON] звертався до [PERSON] з проханням надати йому позику для поповнення його обігових коштів і для оформлення договору позики сторони склали розписку. Жодних доказів на підтвердження фактів, зазначених у відзиві представник відповідача не надав. Також представник позивача підтвердила, що при написанні розписки жодного свідка не було, а відтак ніхто не зможе підтвердити обставини справи щодо оформлення позики та передачі коштів у борг, враховуючи, що відповідач підтвердив факт написання розписки. А сам факт знаходження оригіналу розписки у позикодавця свідчить про неповернення коштів, що узгоджується із приписами ч. 2 ст. 545 ЦК України. Просила відхилити доводи відповідача, що наведені у відзиві на позов, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 5. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Ткаченко С.В., яка брала участь в режимі ВКЗ, підтримала повністю заявлені вимоги та просила позов задовольнити з підстав та мотивів, зазначених у ньому, а саме стягнути із [PERSON] борг за розпискою в розмірі 5225,20 американських доларів США, а також судові витрати по справі. 6. В судовому засіданні 30.07.2024 представник відповідача [PERSON] - адвокат Сідорова І.А. проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позов. Повідомила, що позивач на даний момент перебуває за кордоном. Також зазначила, що її довіритель до правоохоронних органів з приводу укладення договору позики під примусом позивача не звертався. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. ІІ. Процесуальні дії у справі. 7. Ухвалою суду від 29 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду на 25 квітня 2024 року, яке було відкладено на 22 травня 2024 року у зв`язку із неявкою відповідача та оголошенням повітряної тривоги. 8. В судовому засіданні, яке було призначене на 22 травня 2024 року оголошено перерву до 19 червня 2024 року. 9. Ухвалою суду від 19 червня 2024 року судовий розгляд справи відкладено на 30 липня 2024 року. 10. В судовому засіданні, яке було призначене на 30 липня 2024 року оголошено перерву до 15 серпня 2024 року, у зв`язку із наміром сторони відповідача забезпечити явку свідків в судове засідання та їх допит. 11. В судове засідання 15 серпня 2024 року ні відповідач [PERSON] , ні його представник - адвокат Сідорова І.А. не з`явились, будучи обізнаними про розгляд справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутності на адресу суду не скеровували. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 12. Відповідно до розписки, написаної власноруч [PERSON] 21 серпня 2022 року вбачається, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму 5 тисяч доларів США. Зобов`язався повернути суму 5000 доларів США 18 вересня 2022 року. Отримання коштів підтверджується підписом позичальника [PERSON] . Передача коштів підтверджується підписом позикодавця [PERSON] . 13. На підтвердження факту повернення [PERSON] коштів [PERSON] представником відповідача додано до відзиву на позов виписку по картковому рахунку, відкритому на ім`я відповідача в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про рух коштів по картці за період з 08.04.2022 по 04.07.2022. Зокрема, сума витрат за цей період складає 459109,12 грн., сума зарахувань складає 458490,39 грн. У виписці міститься інформація про надходження коштів від « [PERSON] » загальною сумою 55000 грн., а також про перерахунок коштів « [PERSON] » на загальну суму 33500 грн. 14. Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] від 18 березня 2000 року підтверджується, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ПП «Пролісок» с. Малі Садки Шумського району Тернопільської області і його частка в майні пайового фонду визначена в розмірі 90000 грн. ІV. Оцінка Суду. 15. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 16. Як визначено ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). 17. У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 18. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 19. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 20. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 21. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 22. При цьому, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. 23. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2017 року у справі №6-79цс14, відповідно до норм статтей 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. 24. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. 31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18), досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. 25. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 26. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 27. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 28. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 29. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином судом встановлено наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов, а саме, що між сторонами: позивачем [PERSON] , як позикодавцем, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, укладено 21.08.2022 року договір позики грошових коштів із строком його виконання до 18.09.2022 року, а саме щодо повернення грошових коштів у сумі 5000 доларів США. 30. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю або частково кошти саме за цим договором позики. Отже, сума боргу за договором позики від 21.08.2022 року становить 5000 доларів США. Договір пред`явлено до виконання про стягнення боргу у строки і в порядку, передбаченому чинним законодавством України. 31. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. 32. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України) і в такому разі сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). Поряд із цим, Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи №464/3790/16-ц, зробила висновки, які виклала у постанові від 16 січня 2019 року (провадження № 14-465цс18). Так, посилаючись на вимоги ст.ст. 1046 та 1049 ЦК України Велика Палата Верховного Суду вказала, що укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми як в іноземній валюті, так в національній валюті України. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті також містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Отже, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав грошові кошти (борг) позивачу у встановлений строк (до 18 вересня 2022 року) не повернув, у зв`язку чим неповернуті гроші підлягають стягненню на користь позивача у примусовому порядку, а тому суд знаходить правові підстави для задоволення позовних вимог. 33. В свою чергу, стягнення на підставі норм статті 625 ЦК України - зокрема, 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання поширюються на всі види грошових зобов`язань, в готівковій чи без готівковій формі та є чітко визначеними нормами законодавства. Така відповідальність настає саме за умови існування двох підстав одночасно, а саме: прострочення виконання грошового зобов`язання боржником та пред`явлення кредитором такої вимоги. 34. Стосовно можливості стягнення трьох процентів річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, то розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 35. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (з врахуванням змін), введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який на даний час продовжено. Як вбачається із наданих позивачем розрахунків три проценти річних від простроченої суми за невиконання умов договору позики нараховані за період з 19.09.2022 по 31.03.2024 року та включають період з 24.02.2022 до 31.03.2024, тобто у період дії воєнного стану, встановленого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (з врахуванням змін). Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з урахуванням три проценти річних від простроченої суми, нарахованими на прострочений кредит, як зазначено, згідно із ст.625 ЦК України в сумі 225,20 американських доларів США, за період з 19.09.2022 по 31.03.2024 року не підлягає до задоволення. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заявлених позовних вимог, а саме, стягнення з [PERSON] заборгованість за договором позики (розписки) від 21.08.2022 в розмірі 5000 американських доларів США. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 36. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2027 грн. 37 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3536848913.1 від 18.03.2024. Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково, що становить 95,69% від заявленої суми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 95,69% судового збору у сумі 1939 грн. 99 коп., а 4,31% судового збору у сумі 87 грн. 38 коп. необхідно покласти на позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. 37. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 38. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, з договору про надання правової допомоги № 30 від 12.03.2024 вбачається, що [PERSON] уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Ткаченко Світланою Василівною. Відповідно до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 12.03.2024, укладеного між вказаними особами, його предметом (п. 1.1) є таке: адвокат на підставі домовленості з клієнтом зобов`язується надати правову допомогу, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному судочинстві; адвокат зобов`язується бути представником клієнта у цивільній справі за позовом клієнта до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою (п.п. 1.1.2.). За змістом п.п. 3.1., 3.2. договору за правову допомогу, передбачену договором клієнт сплачує адвокату договірну винагороду (гонорар), що обчислюється враховуючи об`єм фактично наданої правової допомоги та визначається сторонами в додаткових угодах до цього договору; додаткові витрати оплачуються клієнтом та погоджуються сторонами в додаткових угодах. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 5.1.). Судом також досліджено: - додаткову угоду №1 від 12.03.2024 до договору про надання правової допомоги, за змістом якої вартість послуг адвоката за підготовку та подання до суду позовної заяви - 6000 гривень, за участь адвоката в 1судовому засідання в режимі відеоконференції - 1500 гривень. Угода містить підписи та реквізити її сторін; - додаткову угоду №2 від 01.07.2024 до договору про надання правової допомоги, за змістом якої вартість послуг адвоката за підготовку та подання до суду відповіді на відзив з направленням копії відповідачу - 2000 гривень. Угода містить підписи та реквізити її сторін. Суд також дослідив доданий акт надання послуг від 07.08.2024 до договору про надання правової допомоги , укладеному між адвокатом Ткаченко С.В. та клієнтом [PERSON] . Вказаним актом, як видно з його змісту, сторони узгодили обсяг та вартість наданих адвокатом клієнту послуг з професійної правничої допомоги за вказаним договором та в рамках даної цивільної справи. Так, вартість послуг адвоката за підготовку та подання до суду позовної заяви з копією для відповідача - 6000 гривень; за підготовку та подання до суду відповіді на відзив з направленням копії відповідачу - 2000 гривень; за участь в судових засіданнях 22.05.2024, 19.06.2024, 30.07.2024, 15.08.2024 по 1500 гривень за кожне судове засідання; загальною вартістю 14000 гривень, що також підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера. Суд враховує, що відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 14000 грн., які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 39. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 95,69% витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13396 грн. 60 коп., а 4,31% витрат на професійну правничу допомогу у сумі 603 грн. 40 коп. необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial