Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2023 року у справі №161/19065/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В межах розгляду кримінального провадження №12023030580002908 встановлено, що [PERSON] 23.09.2023 року, керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6» на іноземній реєстрації, в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 11.4, 12.1, 12.3, 13.1, та 34.1.3 ПДР України, допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Kona» під керуванням [PERSON] , яка внаслідок зіткнення отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, забою грудної клітки, перелому середньої третини тіла грудини, саден в ділянці обох передпліч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №623 від 20.10.2023р. за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Цивільний позов в межах розгляду матеріалів кримінального провадження позивачем не подавався. Внаслідок спричиненої відповідачем ДТП пошкоджено належний позивачу транспортний засіб (автомобіль марки «Hyundai Kona», д.н.з. [NUMBER] ). Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19.10.2023 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності, ринкова вартість транспортного засобу становила 897640,58 грн., а вартість (розмір) спричинених відповідачем збитків становить 674441,55 грн. 14.11.2023 року страховиком здійснено страхову виплату на користь позивача в розмірі 265912,60 грн. Залишки автомобіля продано страховиком шляхом розміщення оголошення на платформі AUTOonline компанії Audatex, внаслідок чого позивачу додатково виплачено 456000 грн. Таким чином, розмір завданої матеріальної шкоди, яка на даний час є не відшкодованою та підлягає стягненню з відповідача становить 175727,98 грн. (897640,58 грн. - 265912,60 грн. - 456000,00 грн.). Окрім зазначеного, позивачу внаслідок винних та неправомірних дій було також заподіяно моральну шкоду, що полягає в заподіянні тілесних ушкоджень та перебуванні тривалий час на лікуванні, порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливості займатися професійною діяльністю, порушенні права власності. Протягом тривалого часу [PERSON] вимушена була лікуватись, зазнала фізичного болю та страждань від отриманих травм, а також душевних переживань щодо стану здоров`я, імовірних наслідків ДТП. Отримання травм позбавило позивача звичайного ритму життя та можливості працювати. Внаслідок ДТП позивач не могла працювати та отримувати дохід від підприємницької діяльності. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 175727,98 грн. та моральну шкоду в сумі 150000 грн. Представник позивача у письмовій заяві підтримала вимоги у повному обсязі, просила здійснювати розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом подачі відзиву на позов не скористався. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2023 року у справі №161/19065/23, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.33-34). В межах розгляду кримінального провадження №12023030580002908 встановлено, що [PERSON] 23.09.2023 року, керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6» на іноземній реєстрації, в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 11.4, 12.1, 12.3, 13.1, та 34.1.3 ПДР України, проявив безпечність та неуважність, неправильно урахував дорожню обстановку, недотримався безпечної дистанції, при виникненні небезпеки для руху, а саме зупинки транспортного засобу «Renault Logan», під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, не вжив заходи для зменшення швидкості руху та з метою уникнення зіткнення виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши дві суцільні лінії дорожньої розмітки, при цьому спричинивши зіткнення і механічні пошкодження вищевказаного транспортного засобу. В подальшому, перебуваючи на смузі зустрічного руху, відповідач допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Kona» під керуванням [PERSON] , яка внаслідок зіткнення отримала тілесні ушкодження (а.с.5-6). Цивільний позов в межах розгляду матеріалів кримінального провадження позивачем не подавався. Ч. 7 ст. 128 КПК України закріплює право особи, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особи, цивільний позов якої залишено без розгляду, пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, розглядаючи спір щодо відшкодування шкоди, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Внаслідок спричиненої відповідачем ДТП пошкоджено належний позивачу транспортний засіб (автомобіль марки «Hyundai Kona», д.н.з. [NUMBER] ). Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19.10.2023 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності, ринкова вартість транспортного засобу становила 897640,58 грн., а вартість (розмір) спричинених відповідачем збитків становить 674441,55 грн. (а.с.9-11). З огляду на вказану співрозмірність ринкової вартості автомобіля та вартості спричинених відповідачем збитків, проведення відновлювальних ремонтних робіт було недоцільним (а.с.16-25). Згідно договору страхування наземного транспорту №84/21-Тз/Вл/23 від 18.04.2023 року позивачем здійснено страхування ризиків (КАСКО), пов`язаних з володінням та експлуатацією автомобіля (а.с.28). 14.11.2023 року страховиком здійснено страхову виплату на користь позивача в розмірі 265912,60 грн. (а.с. 29-30). Залишки автомобіля продано страховиком шляхом розміщення оголошення на платформі AUTOonline компанії Audatex, внаслідок чого позивачу додатково виплачено 456000 грн. (а.с.31,32,27) Відтак, розмір завданої матеріальної шкоди, яка на даний час є не відшкодованою становить 175727,98 грн. (897640,58 грн. - 265912,60 грн. - 456000,00 грн.). Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до висновку про застосування норми права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року (справа №465/4621/16-к), право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим статтею 286 КК, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи її відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В силу абз. 1 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду вказане, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача, як з винної у ДТП особи, на користь позивача різниці невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 175727,98 грн. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок грубих порушень вищевказаних положень ПДР України відповідач спричинив позивачу тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, забою грудної клітки, перелому середньої третини тіла грудини, саден в ділянці обох передпліч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №623 від 20.10.2023 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с.7-8). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3). В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (абз. 1-2 п. 3). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9). Суд погоджується із твердженнями позивача про те, що внаслідок ДТП їй спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних страхом та переживаннями за власне життя в момент ДТП, болем, дискомфортом та незручностями внаслідок отриманих травм та їх лікування, втратою психологічної впевненості через порушення сталого побуту та життєвих зв`язків. Сукупність цих обставин свідчить про наявність підстав для стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] з [PERSON] , як з винної у ДТП особи. Незважаючи на те, що [PERSON] внаслідок ДТП спричинені тілесні ушкодження і вона проходила лікування, втратила душевний спокій і позбавлена можливості користуватися власним транспортним засобом, суд все ж вважає заявлену вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн. завищеною, адже розмір відшкодування має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Суд також зауважує, що доказів відсутності можливості отримання доходу від підприємницької діяльності і її грошовому вираженні стороною позивача не надано. Враховуючи характер, тривалість та глибину заподіяних позивачу моральних страждань, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди має становити 8000 грн. Враховуючи вказане, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6). Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру (ціна позову 325727,98 грн.). У разі, якщо б позивач не була б звільнена від сплати судового збору, вона мала б сплатити судовий збір у розмірі 3257,28 грн. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 183727,98 грн., тобто на 56,41% (183727,98 * 100 / 325727,98). Отже, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в розмірі 1837,43 грн. (3257,28 * 56,41% / 100%).

Outcome: partial