Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №709214117 від 07.03.2020р. у розмірі 25640,00 грн та судові витрати (судовий збір у сумі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн). Свої вимоги обгрунтовує тим, що 07.03.2020р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено вказаний кредитний договір у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, за умовами якого товариство перерахувало відповідачу на його банківську карту грошові кошти в сумі 10000 грн, цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в порядку та строки, визначені договором. Однак відповідач свої кредитні зобов`язання за даним договором своєчасно не виконав, у зв`язку з чим допустив прострочену заборгованість, яка на дату подання позовної заяви становить 25640,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 15640,00 грн борг за відсотками. У подальшому за договорами факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс», а те -ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а те - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», як новому кредитору, право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі, в тому числі й до [PERSON] . Тому вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 17 липня 2024 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. При цьому, суд зважує на те, що позивач у п.2 прохальної частини позову просив розглядати справу саме в такому порядку, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 17 липня 2024 року було надіслано за місцем реєстраційного обліку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причин повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку За змістом положень ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №709214117 (невід`ємними частинами якого є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua; Графік розрахунків), згідно умов якого товариство зобов`язувалось надати позичальнику кредит на суму 10000,00 грн (п.1.1) строком на 30 днів від дати отримання кредиту, термін платежу 06.04.2020р. (п.1.2); на цей період нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою 0,68% від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.3); у випадку користування кредитом понад вказаний строк умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка 1,70% від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язувався сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) (п.1.4); позичальник повинен був повернути товариству кредит, нараховані проценти й виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, що визначені в договорі (п.1.6). Строк дії Договору, вказаний у п.1.2, продовжується на весь період, протягом якого вони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів, компенсації та інших нарахувань, передбачених Договором (п.4.2). Сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного п.1.2. Договору, є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України (п.4.3). Також ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ознайомлено позичальника з «Алгоритмом дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з метою акцепту оферти та укладення електронного договору», затвердженого наказом №17/09-03 від 17.09.2019р. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з огляду на його неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16.12.2020р. по справі №561/77/19 за схожих обставин і практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зазначені свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши [PERSON] за його заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 07.03.2020р. можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, що підтверджується платіжним дорученням від 07.03.2020р. про перерахування 10000 грн на банківську карту відповідача, довідкою АТ КБ «ПриватБанк» №06/2024 від 07.06.2024р. про зарахування коштів на карту клієнта, а також довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Натомість, [PERSON] кредит та відсотки за його користуванням у відповідності до умов кредитного договору та графіку платежів своєчасно не повернув. Згідно наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №709214117 від 07.03.2020р. станом на 16.06.2020р. складала 24110,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 14110,00 грн борг за процентами (2040,00 грн у межах строку дії договору, 12070,00 грн після закінчення строку дії договору згідно з ч.2 ст.625 ЦК України). На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з додатковими угодами №19 від 28.11.2019р., №25 від 21.10.2020р., №26 від 31.12.2020р., №27 від 31.12.2021р., укладених між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт), останнє відступило ТОВ «Таліон Плюс», як Новому кредитору, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №709214117 від 07.03.2020р. Згідно наданого ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №709214117 від 07.03.2020р. станом на 16.06.2020р. (дата придбання фінансового активу) складала 24110,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 14110,00 грн борг за процентами, після чого товариством за період з 16 по 25 червня 2020 року (за спливом строку кредитування) додатково нараховано процентів у сумі 1530,00 грн, у зв`язку з чим загальна сума боргу [PERSON] склала 25640,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 15640,00 грн борг за процентами (2040,00 грн у межах строку дії договору, 13600,00 грн після закінчення строку дії договору згідно з ч.2 ст.625 ЦК України). Право позикодавця на відступлення права вимоги без згоди позичальника передбачено в п.2.1.1.6 кредитного договору. Надалі за договором факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року з додатковими угодами №1 від 10.08.2020р., №2 від 03.08.2021р., №3 від 30.12.2022р., укладених між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) і ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт), останнє відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», як Новому кредитору, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №709214117 від 07.03.2020р. у загальній сумі 25640,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 15640,00 грн борг за відсотками. Відповідно до договору факторингу №14/02/2022-01 від 14 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Фактор) і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Клієнт), останнє відступило позивачу, як Новому кредитору, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №709214117 від 07.03.2020р. у загальній сумі 25640,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 15640,00 грн борг за відсотками. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не здійснювали ніяких додаткових нарахувань за вказаним кредитним договором. Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором №709214117 заборгованість [PERSON] станом на 19.06.2024р. складає: 25640,00 грн, з яких: прострочений борг за сумою кредиту 9000,00 грн, прострочений борг за комісією 0,00 грн, прострочений борг за процентами 15640,00 грн, строковий борг за сумою кредиту 0,00 грн, строковий борг за комісією 0,00 грн, строковий борг за процентами 0,00 грн, строковий борг за штрафами і пенями 0,00 грн. Натомість [PERSON] всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх позикових зобов`язань та спростування позовних вимог позикодавця, а відсутність у нього коштів не може бути підставою для звільнення його від погашення кредитної заборгованості. Водночас, вирішуючи заявлені ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» позовні вимоги, суд зважує на таке. Відповідно до\~ст.13\~ЦПК України\~(принцип\~диспозитивності цивільного\~судочинства)\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках (ч.1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3). ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у позовній заяві пред`явило до стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 25640,00 грн, визначивши її складовими елементами: 10000 грн боргу по кредиту та 15640,00 грн боргу по несплаченим відсоткам за користування кредитом, при цьому без розмежування їх правової природи (у межах строку кредитування та після закінчення строку дії договору). Натомість, як уже вищезазначалось, із наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс» розрахунків заборгованості вбачається, що до складу 15640,00 грн боргу по несплаченим відсоткам за користування кредитом входять: 2040,00 грн у межах строку дії договору, 13600,00 грн поза межами строку кредитування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. Нарахування позикодавцем позичальнику процентів за користування кредитом поза межами строку дії договору на підставі ч.2 ст.625 ЦК України в сумі 13600,00 грн відповідає п.4.3 Договору, принципу свободи договору (ст.3, 6, 629 ЦК України) та узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16. Водночас у п.78 даної постанови ВП ВС зазначила, що поняття «користування кредитом» є лише окремим випадком «користування чужими коштами», тоді як термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше значення це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення це прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством, зокрема ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 ЦК України (регулятивні відносини). Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані ч.2 ст.625 ЦК України (охоронні відносини). Отже, «користування кредитом» це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору (п.80 вказаної постанови ВП ВС). Однак, суд наголошує, що в п.4.3 Договору сторони чітко та недвозначно визначили, що після строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, тобто є відповідальністю за порушення зобов`язання, а не процентами за «користування кредитом». Разом з тим, у силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», скориставшись своїм правом щодо предмета спору на власний розсуд, у позовній заяві самостійно визначило заборгованість [PERSON] по несплаченим відсоткам в сумі 15640,00 грн виключно як відсотки за «користування кредитом». Саме ж лише цитування в позовній заяві норми ч.2 ст.625 ЦК України не дає підстав для висновку про те, що позивачем була пред`явлена вимога щодо стягнення з відповідача відсотків за «користування чужими коштами» після закінчення строку дії договору. Зазначена обставина свідчить про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання, і є відмінними від процентів за «користування кредитом», які нараховуються лише в межах строку кредитування. Водночас це не позбавляє позивача права подати до суду інший позов з урахуванням окреслених мотивів. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню на суму 12040,00 грн, з яких: 10000,00 грн борг за тілом кредиту, 2040,00 грн борг за відсотками за користування кредитом. Відповідно до ч.1, 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать й витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ч.1,\~2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу адвоката Тараненка А.І. в сумі 5000 грн, які підтверджені належними й допустимими доказами (договір про надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17.06.2024р., додаткова угода №2 та додаток №1 (протокол погодження вартості послуг) до договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність від 02.02.2024р., акт прийому-передачі наданих послуг від 17.06.2024р. із детальним описом виконаних адвокатом послуг). При цьому, суд враховує, що до понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу адвоката відносяться як оплачені, так і ті, що будуть оплачені ним у майбутньому, що відповідає умовам договору та усталеній практиці Верховного Суду (постанови від 27.07.2022р. у справі №686/28627/18, від 15.06.2021р. у справі №159/5837/19,\~від 03.10.2019р.\~у справі\~№922445/19та ЄСПЛ (п.115 рішення в справі «Бєлоусов проти України від 07.11.2013р»). Одночасно суд зважує на ту обставину, що відповідачем не було подано заперечень чи клопотань про зменшення пред`явлених позивачем до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який є співмірним зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності таких витрат, і всупереч вимог ст.12, 13, 81, ч.6 ст.137 ЦПК України відповідачем нічим не спростований, що узгоджується з правовими позиціями, викладеними Великою палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц, Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2020 року в справі №730/105/19. Тому, зважаючи на часткове задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1137,51 грн (12040,00 : 25640,00 х 2422,40) сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 2347,89 грн (12040,00 : 25640,00 х 5000) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 3485,40 грн судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial