Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Проспект», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Посилався на те, що 29.04.2017 року між Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Проспект» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого кооператив передав за плату, а [PERSON] прийняла у власність нежитлове приміщення (торгове приміщення) [ADDRESS] . Вказаним договором було порушено права позивача, у зв`язку з чим вважає, що він підлягає визнанню недійсним. Так, ТОВ «Гіпербуд» на підставі договору оренди землі №7800 від 04.05.2012 року є орендарем земельної ділянки за адресою м. Чернівці Проспект Незалежності, 131. 29.08.2012 року Інспекцією ДАБК у Чернівецькій області ТОВ «Гіпербуд» видано дозвіл на виконання будівельних робіт №ЧВ11412152339 на будівництво на вказаній земельній ділянці будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом (І черга будівництво торгового центру). ТОВ «Гіпербуд» здійснило будівництво торгового центру та згідно звіту приватної аудиторської фірми «Експрес-Аудит» сума витрат на нього станом на 30.09.2016 року склала 47663752 грн. 69 коп. Після завершення будівництва позивач звернувся до Інспекції ДАБК у Чернівецькій області із заявою про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію. Проте, Інспекція у прийнятті в експлуатацію об`єкта відмовила з тих підстав, що ТОВ «Гіпербуд» надав недостовірні дані щодо земельної ділянки. Вказував на те, що ТОВ «Гіпербуд» право на будівництво нікому не передавало та про такі зміни органи державного архітектурно-будівельного контролю не повідомляло. Однак, рішенням Чернівецької міської ради №317 від 28.07.2016 року було припинено в односторонньому порядку договір оренди землі №7800 від 04.05.2012 року, укладений між ЧМР та ТОВ «Гіпербуд». Після цього, між ЧМР та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Проспект» було укладено договір оренди землі №10303 від 24.10.2016 року, за умовами якого міська рада передала кооперативу в оренду земельну ділянку, що по [ADDRESS] . У подальшому, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.02.2017 року у справі №926/4124/16, яке набрало законної сили, зазначене рішення міської ради визнано недійсним та скасовано, а договір оренди землі №10303 від 24.10.2016 року, укладений між міською радою та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Проспект» визнано недійсним. Однак, використовуючи договір оренди землі №10303 від 24.10.2016 року, Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Проспект» в незаконний спосіб отримав сертифікат готовності на закінчений будівництвом об`єкт: «будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом» за адресою м.Чернівці Проспект Незалежності, 131 (І черга будівництво торгового центру). Крім того, використовуючи договір оренди землі №10303 від 24.10.2016 року та сертифікат, Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Проспект» продав нежитлові приміщення в торговому центрі ряду юридичних та фізичних осіб, в тому числі і [PERSON] . Згодом зазначений вище сертифікат було скасовано постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 року у справі №926/1574/18. Таким чином, Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Проспект» неправомірно набув статус замовника будівництва та оформив право власності на торговий центр, в тому числі і на приміщення, яке є предметом оскаржуваного договору. Тому вважає, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам ст.203, ст.658 ЦК України. Внаслідок укладення оспорюваного договору купівлі-продажу порушено права ТОВ «Гіпербуд» як замовника будівництва, оскільки позивач позбавлений права здати будівництво в експлуатацію та оформити право власності на новостворене нерухоме майно. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгового приміщення) №124, загальною площею 43,8 кв.м., яке розташоване за адресою [ADDRESS] , від 29.04.2017 року, укладений між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Проспект», посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. за №6211. 15.05.2024 року за клопотанням представника позивача вжито заходи забезпечення позову у справі. Ухвалою суду від 22.05.2024 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. 17.06.2024 року до суду надійшов відзив, поданий представником відповідача ОК «ЖБК «Проспект». У відзиві представник позов не визнав. Зазначив, що ТОВ «Гіпербуд» не являється стороною договору купівлі-продажу нерухомого майна, однак оспорює його як особа, яка вважає, що таким договором оспорюються його права, питання про віндикацію чи визнання права на такий об`єкт перед судом не ставить. Вказував на те, що позивач не зазначає підставу для визнання недійсності правочину, що передбачена у ЦК України, оскільки у нього немає підстав для оспорювання зазначеного правочину. Крім того, позивач зазначає про порушення його права на введення об`єкта будівництва в експлуатацію, проте не зазначає в чому саме полягають такі труднощі. Посилався на те, що в дозвільну документацію на будівництво спірного об`єкта було внесено зміни Чернівецькою міською радою та видано дозвіл на будівництво торговельного центру, де знаходиться оспорюване приміщення. На момент укладення оспорюваного правочину ОК «ЖБК «Проспект» являлось власником такого приміщення та мало право здійснювати його реалізацію. Позивач вказував на неможливість введення об`єкту в експлуатацію, проте жодного разу не звертався до Чернівецької міської ради з цього приводу. Вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, тому просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 24.06.2024 року за клопотанням представника позивача витребувано докази. 06.08.2024 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів. У подальшому, ухвалою суду від 15.08.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача ОК «ЖБК «Проспект» Хованець А.І. у судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з підстав, наведених у відзиві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем перебування в порядку, передбаченому положеннями ст. ст. 130,131 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача ОК «ЖБК «Проспект», дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Як було встановлено судом, 04 травня 2012 року між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Гіпербуд» укладено договір оренди земельної ділянки №7800, за умовами якого на підставі рішення 22 сесії Чернівецької міської ради VI скликання\~\~\~від 29 березня 2012 року №457, Чернівецька міська рада надала, а\~\~ТОВ «Гіпербуд» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, площею 1,3000 га для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями, яка знаходиться в [ADDRESS] . Договір укладено строком на 10 років до 04.05.2022 року (а.с.38). 29.03.2012 року межі зазначеної земельної ділянки встановлено в натурі (а.с.40). Зазначені обставини встановлені постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 року у справі №926/1574/18, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с.21-28). У подальшому, 29 серпня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області видано ТОВ «Гіпербуд» дозвіл на виконання будівельних робіт №ЧВ11412152339 на будівництво на вказаній земельній ділянці будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом (І - черга: будівництво торгового центру) за адресою: м.Чернівці Проспект Незалежності, 131. Генеральний підрядник - дочірнє підприємство приватного підприємства «Капітал інвест груп «Чернівцібудінвест» (а.с.10). Згідно звіту приватної аудиторської фірми «ЕКСПРЕС-АУДИТ» «Про фактичні результати стосовно відображення в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності ТОВ «Гіпербуд» станом на 30 вересня 2016 року сума витрат ТОВ «Гіпербуд» на будівництво об`єкту «будинок з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом (І - черга будівництво торгового центру)» за адресою [ADDRESS] складає 47 663 752 грн. 69 коп. (а.с.13-15). Однак, 05.01.2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради було відмовлено ТОВ «Гіпербуд» у видачі сертифіката №ЧВ 170170050382 у зв`язку з тим, що в акті готовності об`єкта до експлуатації від 14.11.2016 року наведено недостовірні відомості в пункті 13 про документ, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою (а.с.6). Як вбачається з дослідженого судом рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.02.2017 року у справі №926/4124/16, рішенням Чернівецької міської ради №107 від 25.02.2016 року припинено в односторонньому порядку договір оренди землі №7800 від 04.05.2012 року на підставі п.9.5.2 вказаного договору. Підставою для прийняття вказаного рішення від 25.02.2016 року визначено здійснення орендарем будівництва без письмової згоди орендодавця. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 03.06.2016 року визнано недійсним та скасовано рішення ЧМР №107 від 25.02.2016 року. Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2016 року рішення господарського суду від 03.06.2016 року залишено без змін. У подальшому, рішенням Чернівецької міської ради від 28.07.2016 року за №317 «Про припинення договору оренди землі №7800 від 04.05.2012 року, укладеного між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Гіпербуд» у зв`язку з порушенням ст. 25 Закону України «Про оренду землі», пунктів 1.1, 5.2, 7.4.11 Договору та надання в оренду земельної ділянки», припинено договір оренди землі №7800 від 04.05.2012 року в односторонньому порядку на підставі п.п. 9.5.2 цього договору та надано Обслуговуючому кооперативу житлово-будівельному кооперативу «Проспект» земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 1,3000 га (кадастровий номер 7310136300:11:001:0022), в оренду на три роки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) після припинення договору оренди землі №7800 від 04 травня 2012 року, укладеного між Чернівецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» відповідно до пункту 9.6 Договору. Також, як вбачається з дослідженої судом постанови Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 року у справі №926/1574/18, 24 жовтня 2016 року між Чернівецькою міською радою та ЖБК «Проспект» укладено договір оренди землі №10303, за умовами якого Чернівецька міська рада надає, а ЖБК «Проспект» приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В оренду передається земельна ділянка, загальною площею 1,3000 га, кадастровий номер 7310136300:11:001:0022. Договір укладено строком на три роки (а.с.21-28).\~ 20.02.2017 року ОК «ЖБК «Проспект» через Центр надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради подав пакет документів з метою одержання сертифіката (для об`єктів ІV категорії складності) 22.02.2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради видано ОК «ЖБК «Проспект» сертифікат серії ЧВ №164170531809 на об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом» (І черга - будівництво торгового центру), нове будівництво у [ADDRESS] . Проте,\~рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.02.2017 року у справі №926/4124/16, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.08.2017 року, визнано недійсним та скасовано рішення Чернівецької міської ради 10 сесії VII скликання від 28.07.2016 № 317 «Про припинення договору оренди землі від 04.05.2012 № 7800, укладеного між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Гіпербуд»; визнано недійсним договір оренди землі від 24.10.2016 № 10303, укладений між Чернівецькою міською радою та ОК «ЖБК Проспект». При цьому касаційна інстанція зазначила, що суди попередніх інстанцій правильно встановили та виходили з того, що спірне рішення Чернівецької міської ради від 28.07.2016 року № 317 прийняте за відсутності передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі» підстав для припинення договору оренди землі від 04.05.2012 № 7800 та з порушенням приписів частини 2 статті 20, статті 123, частини 1 статті 124, статті 186 Земельного кодексу України (далі ЗК України) та статті 50 Закону України «Про землеустрій», оскільки зміна цільового призначення орендованої земельної ділянки із подальшою її передачею в оренду новому користувачу відбулася за відсутності проекту землеустрою. Зазначені обставини встановлені постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.07.2021 року у справі № 926/1574/18 та визнаються судом такими, що не підлягають доказуванню. Судом також встановлено, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 року у справі №926/1574/18 визнано незаконним та скасовано сертифікат серії ЧВ №164170531809, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради 22.02.2017 року. Окрім того, постановою касаційної інстанції від 07.07.2021 року у справі №926/1574/18 касаційну скаргу Чернівецької міської ради задоволено частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 року у справі №926/1574/18 у частині задоволення позовних вимог до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування сертифікату серії ЧВ \~\~№ \~\~64170531809, виданого 22.02.2017, скасовано. У цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування сертифікату серії ЧВ № 164170531809, виданого 22.02.2017, відмовлено. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 року щодо позовних вимог до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Проспект» про визнання незаконним та скасування сертифікату серії ЧВ №164170531809, виданого 22.02.2017 року, залишено без змін. Таким чином, сертифікат серії ЧВ №164170531809, виданий 22.02.2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради ОК «ЖБК «Проспект» на об`єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями та паркінгом» (І черга - будівництво торгового центру), нове будівництво у [ADDRESS] на даний час визнано незаконним та скасовано. На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України суд визнає наведені вище обставини встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Судом також встановлено, що 29.04.2017 року між ОК «ЖБК «Проспект» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив «Проспект» (продавець) передав за плату, а покупець [PERSON] прийняла у власність нежитлове (торгове) приміщення № [NUMBER] , загальною площею 43,8 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS] (а.с.107). Нежитлове приміщення, що є предметом цього договору, зареєстровано за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.04.2017 року на підставі сертифікату ДАБІ ЧВ №164170531809, виданого 22.02.2017 року, технічного паспорту, виданого ЧМКБТІ 24.02.2017 року, довідки №37, виданої Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурно-земельне бюро» 09.03.2017 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого КП «Бюро реєстрації нерухомості та бізнесу» 25.02.2017 року №81259676. Продаж приміщення за погодженням сторін здійснюється за 423098 гривень, які покупець зобов`язується сплатити продавцю у строк до 03.05.2017 року (а.с.107). Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного: Так, відповідно до частини першої\~статті 4 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша\~статті 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У\~статті 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини другої\~статті 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Верховний Суд у постанові від 30 червня 2020 року у справі №310/4921/17 (провадження № 61-7016св19), дійшов висновку про те, що правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції\~ЦК України\~наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті\~215,\~216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей\~15,\~16 ЦК України, а також статей\~1,\~2-4,\~14,\~215 ЦПК України\~кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей\~3,\~15,\~16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Як було встановлено судом, позивач ТОВ «Гіпербуд», звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі продажу від 29.04.2017 року, посилався на те, що оспорюваним правочином було порушено права ТОВ «Гіпербуд» як замовника будівництва, позбавлено його права здати будівництво в експлуатацію та оформити право власності на новостворене нерухоме майно, оскільки ЖБК «Проспект» не був власником торгового центру та не мав права продажу нежитлових приміщень у ньому. З огляду на зазначене, суд вважає, що ТОВ «Гіпербуд» наділений правом оспорювати договір купівлі-продажу від 29.04.2017 року. Згідно із ч.\~1\~ст.\~202\~ЦКправочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Окрім зазначеного, суд звертає увагу на основні засади цивільного законодавства щодо свободи укладення договору між учасниками цивільних правовідносин. Так, відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 203 ЦК України \~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Частиною першою\~статті 627 ЦК України\~передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ч.\~1\~ст.\~638\~ЦКдоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При вирішенні\~даного спору,\~суд враховує\~роз`яснення надані\~в п.\~2\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» від\~09\~листопада 2009\~року №\~9,\~відповідно до\~яких,\~судам необхідно\~враховувати,\~що згідно\~із статтями\~4,\~10\~та 203\~ЦК зміст\~правочину не\~може суперечити\~ЦК,\~іншим законам\~України,\~які приймаються\~відповідно до\~Конституції України\~та ЦК,\~міжнародним договорам,\~згода на\~обов`язковість\~яких надана\~ВерховноюРадою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Виходячи зі змісту статей 203, 655 ЦК України, договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України). Право продажу\~товару,\~крім випадків\~примусового продажу\~та інших\~випадків,\~встановлених законом,\~належить власникові\~товару.\~Якщо продавець\~товару не\~є його\~власником,\~покупець набуває\~право власності\~лише у\~випадку,\~якщо власник\~не має\~права вимагати\~його повернення. (стаття 658 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом\~ст.331\~ЦК України\~право власності\~на нову\~річ,\~яка виготовлена\~(створена)\~особою,\~набувається нею,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право\~власності на\~новостворене нерухоме\~майно (житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна). Якщо\~договором або\~законом передбачено\~прийняття нерухомого\~майна до\~експлуатації,\~право власності\~виникає з\~моменту його\~прийняття до\~експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналізуючи вище викладене, зокрема доводи сторін щодо правомірності укладеного правочину, суд звертає увагу на те, що правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права. Однією з підстав для визнання правочину недійсним є його невідповідність вимогам закону. Зібрані та досліджені судом докази беззаперечно підтверджують той факт, що ОК ЖБК «Проспект» не був власником майна (речей та прав), які було відчужено за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення (торгового приміщення) №124, загальною площею 43,8 кв.м., яке розташоване за адресою [ADDRESS] , укладеного 29.04.2017 року, а отже відповідно до вимог ст.ст.203, 655, 656, 658 ЦК України не мав права укладати угоди по його відчуженню. Таким чином, оскільки ОК ЖБК «Проспект» розпорядився майном, власником якого він не є, так як неправомірно набув статус замовника будівництва, використовуючи який, у подальшому, оформив право власності на торгівельний комплекс, а тому суд приходить до висновку про невідповідність оспорюваного правочину вимогам закону та його недійсність. Внаслідок укладення оспорюваного правочину порушено права ТОВ «Гіпербуд» як замовника будівництва на закінчення будівництва, здачу його в експлуатацію та оформлення права власності на новостворене майно. Такого висновку дійшла і колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 липня 2019 року у справі № 727/7137/17 та у постанові №727/7763/17 від 01.07.2020 року. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду\~на зазначене,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги ТОВ\~«Гіпербуд» обґрунтовані\~та підлягають\~задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved