Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] діючи через свого представника адвоката Микитюка С.М. звернувся з позовом до Підкамінської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і побутовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Вказує, що його батько залишив заповіт на все своє майно на його користь. У склад спадщини входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя батько жодних правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформив. Зазначає, що після смерті батька звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини. Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №62/2024 після смерті [PERSON] , однак, 15.07.2024 приватним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Ухвалою суду від 26.07.2024 відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче засідання на 19.08.2024, та витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірену спадкову справу. 05.08.2024 на адресу суду надійшла спадкова справа після смерті [PERSON] . 19.08.2024 підготовче провадження у справі закрито, та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.09.2024. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача звернулися до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. В поданій заяві вказує, що позов визнає повністю просить його задовільнити, наслідки визнання позову відомі і зрозумілі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 9). [PERSON] за життя залишив заповіт, відповідно до якого належний будинок, земельну частку (пай), грошові заощадження заповів своєму сину - [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 22.03.2002, посвідченого секретарем Макропільської сільської ради, Бродівського району, Львівської області та зареєстровано в книзі нотдій за № 284 (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] , та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). До дня смерті [PERSON] проживав за місцем реєстрації у [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , що підтверджується копією довідки виданої Підкамінської селищної ради від 07.02.2024 № 72 (а.с. 30). В Спадковому реєстрі 19.04.2024 була заведена спадкова справа № 62/2024, спадкодавець [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76688737 (а.с. 12). Відповідно до Довідки, виданої КП Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 96 від 22.02.2024 дані про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] у комунального підприємства відсутні. (а.с. 13). За адресою [ADDRESS] на підставі матеріалів технічної інвентаризації станом на 20.02.2024 наявне нерухоме майно, а саме житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Самочинного будівництва не має. Що підтверджується копією Довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна № 70 від 22.02.2024 (а.с. 14). Факт існування об`єкта нерухомого майна та його технічні характеристики, підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Відповідно до якого, житловий будинок має загальну площу 52,2 кв.м, житлову 41,8 кв. м складається з трьох житлових кімнат, коридора і тамбура. Рік спорудження житлового будинку - 1961. Також, наявні споруди - сарай, площею 37.4 кв.м; погріб; сарай, площею 31.7 кв.м; гараж площею 11,1 кв.м.; сарай; літня кухня площею 31,2 кв.м; тамбур. (а.с. 15-25) Право власності на цей житловий будинок Макропільською сільською радою не видавалося, про що зазначено у довідці № 175 від 19.07.2024 (а.с. 26). Відповідно до даних погосподарської книги № 3 у [ADDRESS] знаходиться житловий будинок 1965 року побудови. Власник житлового будинку - [PERSON] , 1932 р.н., який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] будинок перейшов в користування сина - [PERSON] , який проживав з батьком до дня його смерті, що вбачається з виписки № 56 від 01.02.2024 з погосподарської книги, видана Підкамінською селищною радою. Відповідно до запису в погосподарській книзі № 3 за 2021-2025 роки [PERSON] , 1967 р.н. є головою домогосподарства по [ADDRESS] , про що свідчить виписка № 57 від 01.02.202 з по господарської книги видана Підкамінською селищною радою. (а.с. 27-28). Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за будинком, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , перебуває у постійному користуванні земельна ділянка, орієнтовною площею 0,2500 га. (а.с. 29). З приводу прийняття спадщини після смерті батька позивач звернувся до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Кривіцької М.А., проте,відповідно до Постанови № 178/02-31 від 15.07.2024, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено,оскільки він не може пред`явити правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] . (а.с. 31). Як вбачається із наданої приватним нотаріусом копії спадкової справи № 62/2024 заведеної 19.04.2024, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. (а.с.44-77). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позбавляє позивача можливості оформити право власності на житловий будинок після смерті свого батька. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого права. Отже, спірні правовідносини виникли із переходу права власності в порядку спадкування, за захистом якого звернувся позивач. Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, далі ЦК України, а щодо реєстрації права власності та порядку видачі свідоцтва про право на спадщину, положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (із змінами та доповненнями станом на 22.02.2024), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (із змінами та доповненнями), далі Порядок. Також, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків. Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.4 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності. Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстраціюречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Частиною 3 цієї статті передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на час завершення спорудження будинку, регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56). Зазначений нормативний акт передбачав обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Однак, відповідно до абз. 2 пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18 глави 10 розділу 11 вказаного Порядку, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, дане питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Відповідно до листа Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1, щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майно, збудованих до 5 серпня 1992 року, єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, внаслідок смерті [PERSON] 03.04.2002 відкрилася його спадщина. До складу спадщини увійшов належний спадкодавцеві на момент відкриття спадщини будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та складається з: житловий будинок - загальна площа 52,2 кв.м, житлова - 41,8 кв.м, що має три житлові кімнати, коридор і тамбур; споруди - сарай площею 37.4 кв.м, погріб, сарай площею 31.7 кв.м, гараж площею 11,1 кв.м., сарай літня кухня площею 31,2 кв.м, тамбур. Право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на час смерті [PERSON] зареєстроване не було у зв`язку з тим, що не потребували реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, їх облік вівся на підставі погосподарських книг. Позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому позивач прийняв спадщину після смерті батька. Отримати свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса позивач не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ на будинок не виготовлений спадкодавцем і єдиним способом визнати право власності на спадкове майно є звернення до суду з відповідним позовом. До початку розгляду справи по суті, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тож, дослідивши надані сторонами докази, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Сукупність наданих суду доказів свідчить про те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна покійного батька [PERSON] який за життя не оформив правовстановлюючий документ на житловий будинок. Позивач позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] , що належав його батьку в нотаріуса. Оскільки нотаріусом відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право на спадкове майно в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 1541 грн 62 к.

Outcome: approved