Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заявлених позовних вимог заявник зазначив, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Обставини смерті їй невідомі, у зв`язку з тим, що з колишнім чоловіком вони не спілкувались, про його смерть вона дізналася наприкінці 2023 року від сторонніх осіб, а отримати свідоцтво про смерть змогла тільки зараз. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України зоні бойових дій, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан». Місцем смерті колишнього чоловіка є Луганська область. Від шлюбу з [PERSON] вона має неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту смерті їй необхідно для захисту прав неповнолітнього сина, а саме оформлення йому пенсії по смерті годувальника у Пенсійному фонді України. Просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Маріуполя, Донецької області, померлого [INFO] у Луганській області, у віці 52 роки. На час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] просила розглянути дану заяву без її присутності та звільнити від сплати судового збору за подачу заяви. Представник зацікавленої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому і Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши докази по справі, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. У частині другій статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Водночас Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження, смерті на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження, смерті та здійснення державної реєстрації народження, смерті в позасудовому порядку. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи,- не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за одним місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Чинне законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України введено воєнний стан. Згідно зі статтею 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України, а відповідно до ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових)», м.Рубіжне, Луганської області віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності. На підтвердження обставин, викладених у заяві про встановлення факту смерті, заявником надано: - копію паспорту [NUMBER] , виданого 29.12.2016 р. Лівобережним РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області на ім`я [PERSON] ; - копію посвідчення серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] - копію свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 17.11.2008 р. Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №991, згідно якого [PERSON] народився [INFO] . Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - копію довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1293760-2023 від 26.01.2023 р. щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; - копію ID паспорта № [NUMBER] , видану органом 3510, на ім`я [PERSON] , [INFO] ; - копію рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08.12.2016 р. №265/5372/16-ц про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; - копію свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого т.з. «відділом ЗАГС Шахтарського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції ДНР» 28.03.2022 р., актовий запис №382 згідно якого [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Маріуполя Донецької області, помер [INFO] у т.з « м.Рубіжне, луганської народної республіки». Крім того, оглядом сайту «Миротворець» Центру дослідження ознак злочинів проти національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Маріуполя Донецької області, адреса: [ADDRESS] , є боєвиком [INFO] (в/ч [NUMBER] ) 1 АК ЮВО ВС РФ, код ДРФО [NUMBER] , інше можливе місце проживання: [ADDRESS] , за даною адресою прописані: [PERSON] , [INFO] , ДРФО [NUMBER] . Суд, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] , оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити смерть [PERSON] . При встановленні факту смерті підлягають з`ясуванню обставини та причина смерті згідно медичного класифікатора. При зазначених заявником обставинах без ідентифікації тіла та безспірного підтвердження смерті саме [PERSON] , доводи щодо факту смерті вказаної особи 22.03.2022 року засновані на припущеннях. Жодним свідком та документом достеменно не підтверджується цей факт смерті, в тому числі самим заявником. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Надані суду докази можуть вважатись тими самими конкретними обставинами, що дають підстави звернутись до суду із заявою про оголошення особи померлою яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, після спливу 6-ти місяців. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Крім того, наявність відомостей на сайту «Миротворець», при відсутності причини смерті та місця її настання, можуть дати можливість вказаній особі ухилитися від правосуддя. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір компенсувати за рахунок держави у розмірі 605,60 грн.

Outcome: dismissed