Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визначення місця проживання дитини, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом з ним за адресою [ADDRESS] та стягнути судові витрати з відповідачки. В обґрунтування позову зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У спільному шлюбі в них народилися діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Зазначає, що в Рівненському районному суді Рівненської області перебуває справа за позовом відповідачки до нього про розірвання шлюбу. Останні три місяці відповідачка разом з дітьми проживає в с.Злазне Рівненського району Рівненської області разом з дітьми. Позивач [PERSON] зазначає, що повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дітей, ніколи не перешкоджав і не має наміру перешкоджати спілкуванню матері з сином. Зазначає, що до переїзду в с.Злазне діти жили у його будинку, де і зареєстровані по цей час. Спільний син [PERSON] закінчив 2-А клас опорного закладу «Котівський ліцей Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області». Вказує, що його син [PERSON] має міцні соціальні стосунки саме в с.Котів, має багато друзів, однокласників та вчителів у школі до яких звик та пристосувався, а тому вважає, що переїзд його сина в с.Злазне, соціалізація за новим місцем проживання негативно вплине на його розвиток та психологічний стан. Окрім того вказує, що його син [PERSON] має велике бажання жити саме з ним у с.Котів, відвідувати рідну школу, проводити дозвілля із друзями односельчанами, яких син має досить багато, тому вважає, що син [PERSON] повинен жити саме з ним. Також вказує, що в нього немає наміру розлучати сина з матір`ю, відповідачка не буде обмежена у праві спілкування з сином, турбуватися про нього та приймати участь в його вихованні. За обставин, які склалися, ним створені найкращі умови для сина, в нього своя окрема кімната, де він відпочиває, готується до уроків, проводить свій вільний час від навчання. Зазначає, що має постійне місце роботи, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, судимості не має, спиртними напоями не зловживає. 30.10.2023 відповідачка за первісним позовом звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Головинської територіальної громади про визначення місця проживання дітей та зміни місця реєстрації дітей без згоди батька, та уточнивши позовні вимоги просила суд визначити місце проживання [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] разом з нею у [ADDRESS] , а також зняти вказаних малолітніх дітей з місця реєстрації [ADDRESS] , та зареєструвати за адресою [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що позовні вимоги за первісним позовом не визнає, та вказує, що їх спільний син проживає з нею і лише на канікулах залишався з батьком, вважає, що їх спільні діти повинні жити разом, щоб мати можливість спілкуватися один з одним, а тому не має наміру їх ніяким чином розлучати, як це хоче зробити їхній батько. Зазначає, що в період адаптації до нового місця проживання, спільний син і хотів проживати з батьком, тому, що для дітей ситуація з переїздом стала стресовою, але на сьогоднішній день діти адаптовуються, ходять до школи, відвідують гуртки, мають нових друзів, а батько дітей [PERSON] повинен допомогти дітям адаптуватися на новому місці, а він навпаки намагається, ще більше заплутати ситуацію, яка й так стала для дітей не простою. Вказує, що приділяє весь свій час спільним дітям, оскільки знаходиться у декретній відпустці, доглядає за ними та допомагає їм, а відповідач [PERSON] працює на роботі, та в нього буде значно менше часу, для того щоб доглядати за сином. Зазначає, що будинок в якому вона проживає з дітьми належить її батькам, у якому є все необхідне для проживання дітей, окрім того вказує, що у неї є будинок, який залишився у спадок після бабусі, у якому вона робить ремонт, на цей час уже туди проведено воду, зроблено каналізацію. Вказує, що після ремонту вона з дітьми зможе там проживати, оскільки там для них будуть створені всі умови для комфортного проживання. Також вказує, що не чинить перешкод у спілкуванні дітей з батьком [PERSON] , однак останній відмовляється добровільно надати згоду на реєстрацію місця проживання дітей у с.Злазне, а тому змушена звернутися з позовом до суду. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом та його представник в судовому засіданні первісний позов підтримали, а зустрічний позов визнали в частині визначення місця проживання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з позивачкою за зустрічним позовом. Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом, та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали, а також долучили заяву-згоду від власника на місце проживання та реєстрацію у будинку за адресою [ADDRESS] . Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 28.05.2010 між позивачем за первісним позовом та відповідачкою за первісним позовом було зареєстровано шлюб, у Злазненській сільській раді Костопільського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Під час перебування у шлюбі в сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.12-14). З матеріалів справи судом встановлено, що позивач за первісним позовом та відповідачка за первісним позовом, разом з спільними неповнолітніми дітьми проживали у будинку за адресою [ADDRESS] , де і зареєстровані там на цей час. Встановлено, що приблизно з середини 2023 року, відповідачка за первісним позовом разом з спільними дітьми переїхала в [ADDRESS] до своїх батьків, де і проживає на цей час з дітьми, та звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до позивача за первісним позовом про розірвання шлюбу (справа №570/4226/23). З єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області №570/4226/23 від 10.10.2023, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 10.11.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114089126). Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. П.1 ст.3, п.3 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Статтею 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Судом встановлено, що на цей час спільні неповнолітні діти проживають разом з матір`ю відповідачкою за первісним позовом, у [ADDRESS]. В судовому засіданні судом встановлено, що батько дітей позивач за первісним позовом не заперечує, щодо визначення місця проживання спільних неповнолітніх доньок [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] разом з матір`ю, відповідачкою за первісним позовом. При цьому заперечує, щодо визначення місця проживання спільного неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю, та просить визначити його місце проживання разом з ним. Судом встановлено, що батько дітей, позивач за первісним позовом проживає у с.Котів, Рівненського району Рівненської області, шкідливих звичок не має, офіційно працевлаштований на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування в Оператора газорозподільної мережі АТ «Рівнегаз», та має стабільний дохід, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Згідно висновку, органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітніх дітей №119/01-15/24 від 11.06.2024, орган опіки та піклування Білокриницької сільської ради, з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітньої дитини, взявши до уваги всі факти, врахувавши думку дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи, судом встановлено, що мати спільних неповнолітніх дітей проживає у [ADDRESS], у своїх батьків, та робить ремонт у будинку, який отримала у спадок від бабусі. На цей час перебуває у декретній відпустці, бере активну участь у вихованні дітей. За місцем проживання як позивача за первісним позовом так і відповідачки за первісним позовом наявні належні умови для проживання та виховання їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . З висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей, №50 від 28.05.2024 року вбачається, що орган опіки та піклування Головинської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з матір`ю та змінити місце реєстрації дітей без згоди батька. Окрім того, з вказаного висновку вбачається, що роздільне проживання братів та сестер може негативно вплинути на погіршення їх відносин, психічного та психологічного стану. Батьки проживають у віддалених населених пунктах, що унеможливлює часте спілкування дітей між собою. Мати дітей перебуває у відпустці за дитиною до 3-х років та має можливість приділяти більше часу навчанню та вихованню дітей. Щодо позовної вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] разом з матір`ю, то суд звертає увагу, що батько дітей відповідач за зустрічним позовом не заперечує, щодо визначення проживання неповнолітніх доньок з матір`ю, позивачкою за зустрічним позовом. На час пред`явлення зустрічного позову до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, питання щодо проживання дітей ( [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ) з матір`ю між батьками дітей було врегульоване ними за взаємною згодою відповідно до ч.1 ст. 160 СК України. Ці обставини були встановлені судом в судовому засіданні. Будь-яких підстав вважати, що право матері дітей на визначення місця проживання доньок із нею не визнається, заперечується батьком дітей чи будь-ким наразі немає, докази про таке відсутні. Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли, та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дитини, які не існують. За відсутності позову одного з батьків, з яким не проживає дитина, не вимагається підтвердження судом факту наявності в одного з батьків права на визначення місця проживання дитини, визнання такого права тощо, для цього відсутні процесуально-правові підстави. Звернення до суду про вирішення спору одного з батьків, право якого не порушено, дає підстави для відмови у задоволенні позову. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] разом з матір`ю - позивачкою за зустрічним позовом до задоволення не підлягає. Щодо позовної вимоги за зустрічним позовом про зміну місця реєстрації неповнолітніх дітей без згоди батька, то суд зазначає наступне. За змістом положень, зокрема, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 8, 18, 161 СК України, ст. ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, судом вирішується саме спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини (дітей), коли батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (діти). За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012р. №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно - територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно - довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/ дітей з реєстрації місця проживання. Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077 (із змінами та доповненнями), реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Згідно ст.11 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», особа, яка декларує або реєструє своє місце проживання (перебування) у житлі, яке не є власністю (співвласністю) такої особи, та за відсутності документів, що підтверджують право на проживання в цьому житлі, під час подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) або декларації про місце проживання надає згоду власника (співвласників) житла чи уповноваженої особи житла на декларування або реєстрацію особою свого місця проживання (перебування) за адресою цього житла у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1, 2, 3, ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Так, позивачка за зустрічним позовом звертаючись до суду з позовом про зміну місця реєстрації дітей без згоди батька не надала суду доказів, що власник домоволодіння за адресою [ADDRESS] , згодний, щоб неповнолітні [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] були зареєстровані у його будинку. Більше того, позивачкою за зустрічним позовом не надано суду доказів, що вона зверталася до ЦНАПу із заявою про реєстрацію місця проживання дітей та отримала відмову. Також суд звертає увагу, що позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просить суд надати дозвіл на реєстрацію неповнолітніх дітей за адресою [ADDRESS] , при цьому сама зареєстрована за адресою [ADDRESS] і наміру реєструватися за адресою [ADDRESS] разом зі своїми неповнолітніми дітьми не має. Доказів на спростування цього суду надано не було. Щодо заяви-згоди власника домоволодіння за адресою [ADDRESS] , [PERSON] на проживання та реєстрацію місця проживання позивачки за зустрічним позовом та її неповнолітніх дітей у своєму будинку, яка була надана суду представником позивачки за зустріним позовом - адвокатом Больбіною С.С. у судовому засіданні 22.08.2024, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2, 4, 8 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Оскільки, зазначена заява-згода була надана суду на останньому судовому засіданні, без жодного обґрунтування неможливості її подання разом із зустрічною позовною заявою, а також, що із вказаної заяви-згоди неможливо встановити чи дійсно [PERSON] є власником домоволодіння за адресою [ADDRESS] , тому суд в силу положень ст.83 ЦПК України, при прийнятті рішення до уваги її не приймає. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога за зустрічним позовом про зміну місця проживання неповнолітніх дітей до задоволення не підлягає. Щодо позовної вимоги, як за зустрічним позовом так і за первісним позовом про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно до ст.12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України, допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей. Так, в судовому засіданні в присутності психолога та представника служби у справах дітей, без присутності батьків дитини, оскільки на переконання суду вони зацікавлені у результатах розгляду справи, було заслухано думку неповнолітнього [PERSON] , який пояснив, що бажає проживати з батьком, позивачем за первісним позовом, у с.Котів, Рівненського району Рівненської області, оскільки у с.Котів у нього багато друзів. Згідно положень ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, у постанові ВС від 9 листопада 2020 року у справі № 487/7241/18 (провадження № 61-22623св19) зауважено, що визначаючи місце проживання дитини, суд може врахувати її думку щодо проживання з одним із батьків, проте згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо вона не буде відповідати і сприяти захисту прав та інтересів дитини. У постанові ВС від 22 грудня 2021 року у справі № 554/1124/20 (провадження № 61-18504св21) зауважено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про визначення місця її проживання, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, наприклад таких, як тривалий час проживання дитини з одним із батьків без можливості повноцінного спілкування з тим із батьків, з ким дитина не проживає. Одночасно з вирішенням вимоги про визначення місця проживання дитини суд може вирішити і вимогу про зобов`язання відповідача передати дитину для постійного проживання з позивачем. Аналогічні позиції висловлені у постанові КЦС ВС від 27 листопада 2019 року у справі № 400/829/17, постанові КЦС ВС від 24 жовтня 2018 року у справі № 487/545/17-ц, постанові КЦС ВС від 24 жовтня 2019 року у справі № 585/2392/18. Як встановлено судом, позивач за первісним позовом працює в Оператора газорозподільної мережі АТ «Рівнегаз» ( [ADDRESS] ) та проводить на роботі більшість свого часу, окрім того з матеріалів справи судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] додатково підробляє у після робочий час. Згідно характеристики учня 3-Б класу Злазненського ліцею Головинської сільської ради Рівненського району Рівненської області [PERSON] , яка підписана класним керівником [PERSON] та директором школи [PERSON] , батько [PERSON] , за період навчання [PERSON] в ліцеї, успіхами дитини не цікавився, та школу не відвідував, а мати [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу та школи, постійно цікавиться успіхами дитини та регулярно відвідує школу, забезпечує сина всім необхідним для повноцінного розвитку та навчання сина (а.с.54). Окрім того, згідно висновку про визначення місця проживання, затвердженого рішенням виконавчого комітету Головинської сільської ради 28.05.2024 №50, роздільне проживання братів та сестер може негативно вплинути на погіршення їх відносин, психічного та психологічного стану. Батьки проживають у віддалених населених пунктах, що унеможливлює часте спілкування дітей між собою. У постанові Верховного суду від 16.02.2024 справа 465/6496/19, вказано, що якщо це можливо, суди не повинні допускати розлучення братів і сестер. Щодо бажання неповнолітнього [PERSON] проживати разом з батьком - позивачем за первісним позовом в с.Котів, Рівненського району Рівненської області, суд зазначає, що одного лише бажання недостатньо, оскільки батько неповнолітнього перебуваючи на роботі не зможе виконувати свої батьківські обов`язки, зокрема зібрати до школи, відвести до школи, приготувати їжу (сніданок, обід, вечерю), вдягнути, забрати зі школи, допомогти з домашнім завданням, забрати зі школи під час повітряної тривоги. Окрім того, суд звертає увагу, що рішенням виконавчого комітету Головинської сільської ради Рівненської області №84 від 30.11.2023 встановлено участь позивача за первісним позовом [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та визначеного графік (а.с.143). З матеріалів справи судом встановлено, що із вказаним графіком батько дітей [PERSON] та мати [PERSON] погодилися. З висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету Головинської сільської ради 28.05.2024 №50, судом встановлено, що батько неповнолітніх дітей [PERSON] виконує зазначений графік лише з сином [PERSON] , оскільки дочка [PERSON] спілкувати з батьком не бажає, а з малолітньою Златою графіку не дотримується. Суд, звертає увагу, що вказаний графік був затверджений в період перебування зазначеної справи у суді. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виконавчий комітет Головинської сільської ради Рівненської області своїм рішенням №84 від 30.11.2023 про участь у вихованні дітей, затвердивши графік побачень з дітьми, фактично вирішив спір, щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , оскільки сторони погодилися на вказаний графік та виконують його. Більше того, як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] певний період часу проживає з батьком позивачем за первісним позовом у с.Котів Рівненського району Рівненської області, а певний період часу проживає з матір`ю, позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] в [ADDRESS], і таке проживання неповнолітнього влаштовує його батьків. Таким чином, визначивши місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком позивачем за первісним позовом [PERSON] , буде неправильним, оскільки батько неповнолітнього перебуваючи на роботі не зможе виконувати свої батьківські обов`язки, і як наслідок неповнолітній син майже постійно перебуватиме сам, а розлучення його з рідними сестрами, може негативно вплинути на їх психологічне здоров`я, а визначивши місце проживання неповнолітного з матір`ю теж буде неправильним, оскільки батько неповнолітнього [PERSON] буде позбавлений можливості тривалий час проводити з сином, а тому суд приходить до висновку, що у задоволені як первісного так і зустрічного позову в частині визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] слід відмовити, оскільки на переконання суду це відповідатиме як найкращим інтересам дитини та жодним чином не вплине на психічне здоров`я дітей сторін. Батькам неповнолітнього необхідно продовжувати дотримуватися графіку затвердженого рішенням виконавчий комітет Головинської сільської ради Рівненської області №84 від 30.11.2023 та у разі необхідності вносити в нього корективи з урахування інтересів дитини та його вікових змін. Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу [PERSON] та [PERSON] на те, що їм слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дітей та знайти спільні мирні шляхи вирішення цього питання, а не звертатися до суду та водити в судове засідання неповнолітніх дітей, і травмувати їх психіку, яка тільки формується. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed