Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

08.03.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Сумської районної державної адміністрації, в якому вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на все її майно, у тому числі на земельні ділянки площею 3,53 га та 3,49 га, розташовані на території Товстянської сільської ради Білопільського району, право власності на які було посвідчене Державними актами серії СМ №075313, [NUMBER] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому та двом іншим дітям: [PERSON] і [PERSON] . На час смерті матері він один був зареєстрований з нею за однією адресою, а тому прийняв спадщину і вважав, що зможе її оформити в будь-який час. Влітку 2023 він звернувся до сина відповідачки щоб отримати Державні акти на земельні ділянки, які [PERSON] забрала після смерті матері та повинна була зберігати. Але племінник повідомив, що його мати вже давно оформила на себе всю спадщину, яка залишилися після смерті [PERSON] . З метою перевірки цієї інформації він звернувся до ЦНАПу та ГУ Держгеокадастру в Сумській області. 13.12.2023 йому була надана відповідь про те, що 17.10.2007 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на зазначені земельні ділянки та на підставі цього свідоцтва 21.04.2008 Білопільською РДА видані державні акти серії ЯЕ №400585, №400583 на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5920688900:01:002:0542, 5920688900:02:007:0467, площею 3,4945 га та 3,4182 га відповідно. На даний час ці земельні ділянки перебувають в оренді [PERSON] 28.02.2024 він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на свою частку спадщини, але нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з наявністю розбіжностей у написанні його прізвища та прізвища спадкодавця, а також у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину на все майно іншому спадкоємцю. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що нотаріусом було видане свідоцтво на ту частину спадщини, яка належить йому, [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, просив: 1) у вимогах до [PERSON] : встановити факт родинних відносин між ним і [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 17.10.2007 на ім`я [PERSON] ; визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину земельних ділянко з кадастровими номерами 5920688900:01:002:0542, 5920688900:02:007:0467; 2) у вимогах до [PERSON] і Сумської РДА: визнати недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ №400585, №400583, видані на ім`я [PERSON] . Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 21.03.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 08.04.2024 до суду надійшов відзив представника Сумської РДА Мельника М., в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку із закінченням строків позовної давності. 16.04.2024 до суду надійшов відзив представника [PERSON] адвоката Васильця С.О., в якому він зазначає, що факт реєстрації позивача разом зі спадкодавцем за однією адресою не може бути підтвердженням прийняття ним спадщини, оскільки на час відкриття спадщини він проживав за іншою адресою. [PERSON] достеменно знав, що спадщину після смерті матері прийняла [PERSON] , оскільки за домовленістю з останнім після оформлення спадщини на [PERSON] остання передавала йому частину орендної плати, яка виплачувалася за земельні ділянки. А тому позивачем пропущено строки звернення з позовом до суду про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та державних актів на земельні ділянки, визнання права власності на частину земельних ділянок. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 27.05.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник адвокат Просвіркіна-Максимів М.С. позов підтримали. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Василець С.О. проти задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин між позивачем і [PERSON] не заперечували. В іншій частині позовних вимог просили відмовити. Представник відповідача Сумської РДА у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а. с. 178). Подав заяву про розгляд справи без участі представника ради (а. с. 181). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а. с. 182). Про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився позивач [PERSON] , у свідоцтві про народження якого його прізвище, ім`я та по батькові записані російською мовою як « [PERSON] », а його батьками записані « [PERSON] » і « [PERSON] » (а. с. 12 зв.). 29.11.2000 на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Товстянської сільської ради від 12.08.2000 [PERSON] видано Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,49 га, розташовану на території Товстянської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 27, 56 зв. - 57). 30.03.2004 на підставі розпорядження Білопільської РДА від 28.03.2002 №106 [PERSON] видано Державний акт серії СМ №075313 на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,53 га, розташовану на території Товстянської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 57 зв. - 58). 22.10.1998 [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 53). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 16 зв.). Згідно з довідкою старостинського округу №2 (с. Товста, с. Комарицьке) Миколаївської селищної ради Сумського району Паська Б. від 01.12.2023 [PERSON] постійно і до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований син [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). Відповідно до копій сторінок погосподарської книги [PERSON] на час смерті була зареєстрана разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Останній знятий з реєстрації 31.07.2009 (а. с. 132-133, 11 зв.). Згідно з копією спадкової справи №86/2007 від 17.10.2007 [PERSON] 30.03.2007 звернулася до Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , на підставі чого було заведено спадкову справу (а. с. 52). [PERSON] у своїй заяві зазначила інших спадкоємців - своїх братів, [PERSON] , мешканця с. Верхосулка, і [PERSON] , мешканця с. Товста. Нотаріусом було складено лист-повідомлення, адресований [PERSON] , [PERSON] про відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Але відомостей про відправку цього повідомлення та його отримання матеріали архівної спадкової справи не містять (а. с. 52 зв.). У матеріалах спадкової справи наявна довідка, видана Товстянським сільським головою в жовтні 2007 за №375 про те, що [PERSON] до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями на майно, що залишилося після її смерті є донька [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , і яка здійснює догляд за будинком, обробляє земельну ділянку, зберігає цінні папери (а. с. 53 зв.). Представником відповідачки [PERSON] адвокатом Васильцем С.О. також було надано суду копію довідки Товстянського сільського голови від грудня 2006 №563 про те, що [PERSON] і [PERSON] на день смерті останньої проживали разом та вели спільне господарство (а. с. 97). За клопотанням представника позивача в [PERSON] було витребувано оригінал зазначеної довідки, але суду вона його не надала, а пояснення її представника, що оригінал довідки знаходиться в матеріалах спадкової справи не знайшло свого підтвердження (а. с. 107, 112, 52-59). Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України вказана довідка судом до уваги не береться. 17.10.2007 державний нотаріус Улянівської державної нотаріальної контори Бойко О.І. видала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1803, про успадкування [PERSON] після смерті матері [PERSON] земельних ділянок площею 3,53 га та 3,49 га, які належали спадкодавцю на підставі Державних актів серії СМ №075313\~(кадастрові\~номери земельних\~ділянок 5920688900:02:007:0467\~та 5920688900:02:0070304),\~ [NUMBER] (кадастровий номер земельної ділянки 5920688900:01:003:0028) (а. с. 58 зв.). На запит адвоката Просвіркіної-Максимів М.С. ГУ Держгеокадстру в Сумській області 13.12.2023 надано документацію щодо спірних земельних ділянок і копії відповідних документів, з яких вбачається наступне (а. с. 13). 31.07.2007 [PERSON] звернулася до ДП «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» із заявою про виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки у зв`язку з переходом права власності на земельні ділянки згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 17.10.2007 №1803 (а. с. 24). Як вбачається з листа ГУ Держгеокадстру в Сумській області від 13.12.2023 відповідно до відомостей Державного земельного кадастру кадастровий номер земельної ділянки 5920688900:01:003:0028 було змінено на 5920688900:01:002:0542 (а. с. 13). 21.04.2008 на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину Білопільською РДА [PERSON] були видані Державні акти серії ЯЕ №400585, №400583 на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5920688900:01:002:0542, 5920688900:02:007:0467, площею 3,4945 га та 3,4182 га відповідно, розташовані на території Товстянської сільської ради, Білопільського району (а. с. 19-20). На даний час зазначені земельні ділянки перебувають в оренді [PERSON] (а. с. 21-22). 28.02.2024 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Бойко О.І. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки, на що нотаріус ухвалив постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з необхідністю встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, оформлення спадщини іншим спадкоємцем (а. с. 17-18). Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Таким чином, суд вважає за необхідне позов у частині вимоги [PERSON] про встановлення юридичного факту задовольнити і встановити, що [PERSON] є [PERSON] . Що стосується інших позовних вимог, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто згідно з визначеною законом черговістю спадкоємців. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Разом з тим, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Належними сторонами в спорах про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені такими за змістом заповіту або за законом, які звернулися в передбаченому законом порядку та в строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України вказують на необхідність для прийняття спадщини саме постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного. Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.10.2020 у справі №569/15147/17, від 12.01.2022 у справі № 446/53/16-ц, від 23.03.2023 у справі №361/6522/20. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що в 2003-2004 роках він часто бачив [PERSON] у с. Товста. Після зазначених років свідок бачив позивача періодично, приблизно раз на тиждень. Чи жив останній у селі не знає. По селу говорили, що [PERSON] жив у м. Суми. Свідок [PERSON] показав, що він є двоюрідним братом сторін. У [PERSON] було троє дітей, з яких [PERSON] жив найдовше з матір`ю. У 2006 році [PERSON] постійно жила в с. Товста, до дітей жити не їздила. Потім свідок змінив покази та пояснив, що йому не відомо чи жила з вересня по листопад 2006 року [PERSON] у своєї дочки. [PERSON] будував будинок у м. Суми, а матеріали для його будівництва зберігав біля будинку матері. Приблизно в 2007 2008 році [PERSON] розказав йому, що сестра оформила на себе всю спадщину, чим він був незадоволений. Спочатку свідок пояснював, що [PERSON] жив у с. Товста з матір`ю. Такий висновок він зробив, оскільки бачив позивача в с. Товста. Наприкінці допиту свідок показав: « [PERSON] я знаю хто, де й коли проживав.» Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] і [PERSON] знає з дитинства. Доки живі були батьки діти жили мирно. До того, як мати захворіла, позивач жив з нею по сусідству в м. Суми. У вересні 2006 року мати захворіла і [PERSON] забрала її до себе в м. Суми. У цей час [PERSON] особисто казала їй, що її син [PERSON] будує будинок у м. Суми і живе у Сумах. У листопаді старший син відвіз мати додому в с. Товста, а дочка [PERSON] їздила до неї провідувати. Останні два місяці перед смертю [PERSON] жила сама в селі. У грудні 2006 року остання померла в с. Товста. Похованням займалася [PERSON] , хоча на похоронах були всі діти. Після смерті матері, брати відмовилися від спадщини на користь відповідачки, оскільки не хотіли проблем з її переоформленням. [PERSON] оформила спадщину, віддала землю в оренду, а орендну плату ділила на трьох дітей. Приблизно в 2014 році [PERSON] в її присутності віддавала гроші за оренду землі своєму брату [PERSON] . Свідок радила відповідачці брати чеки, що б можна було довести, що вона віддає братам гроші за землю. Ці чеки свідок неоднократно бачила. Позивачка [PERSON] , будучи допитаною в якості свідка за клопотанням позивача, показала, що після смерті батька мати залишилася проживати сама в с. Товста. [PERSON] її рідний брат. Приблизно з 1988-1989 року останній у с. Товста не проживав. Після служби в армії брат одружився та проживав у [ADDRESS] , а після розлучення у своєї двоюрідної сестри. До мами брат прописався приблизно в 1990-х роках щоб менше сплачувати за комунальні послуги, але фактично не проживав. [PERSON] будував у м. Суми будинок, в якому проживав у 2006 році. У 2006 році мати захворіла, у зв`язку з чим у вересні вона забрала її до себе. Після того, як лікарі діагностували в матері рак до 05.10.2006 вони вирізали хазяйство, а козу віддали сестрі. Після операції й до листопада мати проживала у відповідачки. А в листопаді її син потрапив у ДТП, мати не могла це бачити, оскільки дуже переживала, і попросила відвезти її додому. 20.11.2006 вони відвезли мати в с. Товсту. 22.12.2006 на свято [PERSON] до мами прийшла в гості сестра і на прохання мами залишилася ночувати. Наступного дня зранку мати вийшла на вулицю, їй стало погано, вона лягла на диван і впала в кому. Ввечері мама померла. Про смерть матері братів повідомляв її син. У червні 2007 року вона запитала в братів, що вони будуть робити зі спадщиною, на що брати відповіли, що б вона оформляла на себе. Після того, як вона оформила всі документи, то землю здала в оренду, а орендну плату ділила на трьох дітей. Спочатку все було добре, а коли земля вирослі в ціні, у [PERSON] з`явилися до неї претензії. Таким чином, показами свідка [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що на момент відкриття спадщини позивач не проживав постійно з матір`ю. Що стосується показів свідка [PERSON] , то суд вважає їх неналежними, оскільки останній, хоча й був допитаний за клопотанням позивача, але свідку невідомо де проживав останній. Покази свідка [PERSON] суд також вважає неналежними, оскільки свідок постійно плутався в своїх показав, а наприкінці допиту визнав, що йому невідомо де проживав позивач. Крім того, зберігання будівельних матеріалів у с. Товста, не свідчить про те, що позивач постійно проживав з матір`ю перед її смертю. Свідок [PERSON] судом не допитувався, оскільки відповідач відмовився від його допиту і дана відмова прийнята судом. Свідок [PERSON] судом не допитувався, оскільки за адресою, яку вказав позивач, останній відсутній (а. с. 183). З огляду на викладене, оскільки [PERSON] не довів належними та допустимими доказами той факт, що на момент відкриття спадщини він постійно проживав з матір`ю, суд дійшов висновку, що останній не прийняв спадщину, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial