Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №0.012.129.0818.ФО_К від 31.08.2018 у розмірі 99502,35 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.08.2018 між акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір №0.012.129.0818.ФО_К, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 50000 грн., терміном користування до 31.08.2021. Відповідно до графіку погашення кредит надавався строком з 31.08.2018 по 30.08.2021, за цей період відповідач, крім тіла кредиту у розмірі 50000 грн., повинен був сплатити проценти за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту. Всього сума платежів за кредитом протягом дії договору мала скласти 113084,78 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів не виконав, у зв`язку з чим, станом на 31.03.2021 утворилася заборгованість у розмірі 99502,35грн., з яких 7537 грн.19 коп. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на дату подання позову); 34837 грн. 34 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 81 грн. 99 коп. - проценти за кредитом (прострочені на дату подання позову); 10896 грн. 93 коп. - прострочені проценти за кредитом; 1495 грн. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на дату подання позову); 37375 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 7278 грн. 90 коп. - штрафи, пеня. 31.03.2021 між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №31/03-2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Тому, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою судді від 15.05.2024 здійснено перехід до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 31 серпня 2018 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0.012.129.0818.ФО_К, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 50000 грн., терміном користування до 31 серпня 2021 року, зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% від суми кредиту (п.1.5.1, 1.5.3 кредитного договору). Відповідно до графіку погашення кредит надавався строком з 31.08.2018 року по 30.08.2021 (а.с.17-19). Крім того, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому була надана інформація про реальну процентну ставку за користування кредитом та інша інформація перед укладанням споживчого кредиту (а.с. 21-22). Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу обумовлену суму кредитних коштів. До позовної заяви надано виписку по особовому рахунку на ім`я [PERSON] , яка містить відомості та свідчить про використання відповідачем кредитних коштів, суму наявних коштів на поточному рахунку, здійснення платежів по погашенню боргу, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед АТ «ЮНЕКС БАНК» (а.с.24-57). 28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-РS-2021-03-19-000106-1 від 28 березня 2021 року. 31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №0.012.129.0818.ФО_К від 31.08.2018, на загальну суму 99502,35 грн., що також підтверджується актом прийому передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року та Реєстром Прав Вимоги (а.с.59-67). 08.11.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення прав вимоги №11-21/3526/Ф, і надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором №0.012.129.0818.ФО_К від 31.08.2018, яка складає 99502,35 грн. (а.с.57-58), надавши таким чином можливість відповідачу добровільно врегулювати заборгованість за кредитним договором. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість. Так, згідно реєстру прав вимоги (а.с.65) станом на 31.03.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором №0.012.129.0818.ФО_К від 31.08.2018 становить 99502,35 грн., яка складається з наступного: 7537 грн.19 коп. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на дату подання позову); 34837 грн. 34 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 81 грн. 99 коп. - проценти за кредитом (прострочені на дату подання позову); 10896 грн. 93 коп. - прострочені проценти за кредитом; 1495 грн. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на дату подання позову); 37375 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 7278 грн. 90 коп. - штрафи, пеня. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Приписами ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Звертаючись із позовом до суду, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» посилалися на те, що вони набули права вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №31/03-2021 від 31 березня 2021 року. Частиною першою статті 512 ЦК України унормовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Зі змісту повідомлення про відступлення прав вимоги та реєстру прав вимоги станом на 31.03.2021 вбачається, що розмір заборгованості та її складові не змінилися. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових, які зазначено у реєстрі прав вимоги, тобто у розмірі вимоги, який мав первісний кредитор. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки кредитний договір №0.012.129.0818.ФО_К від 31.08.2018 укладений між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] містить власноручний підпис відповідача, суд дійшов висновку про доведеність факту укладання вказаного договору. Судом також встановлено, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] , отримання відповідачем грошових коштів, набуття права вимоги та наявність заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, презумпція правомірності якого не спростована. Також матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що він не користувалася кредитом. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за кредитним договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В даному випадку відповідач не заявляв про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не надав суду відповідних доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копія договору про надання правової допомоги від 07.12.2023, укладеного між адвокатським об`єднанням «Немесіда» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс»;\~ акт наданих послуг від 01.04.2024, згідно якого загальна вартість послуг адвоката складає 5000 грн., яка складається із: вивчення матеріалів кредитної справи відповідача, проведення правового аналізу, визначення правової позиції у розмірі 2000 грн., витрачено 2 годину 00 хвилин; складанням позовної заяви та доданих до неї документів, аналіз судової практики по даній категорії справ у розмірі 3000 грн., витрачено 3 години 00 хвилин (а.с.67-71). Згідно платіжного доручення №993 від 01.04.2024 позивач перерахував кошти адвокатському об`єднанню «Немесіла»\~ - оплату за надану правову допомогу у сумі 5000 гривень (а.с.72). Враховуючи складність справи, кількість і зміст поданих представником позивача процесуальних документів, суд, з урахуванням вимог співмірності і розумності, вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. (а.с.16), які позивач поніс при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного і

Outcome: approved