Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

представник позивача ТзОВ «ФК» ЄАПБ»- Волянська К.Я. звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [INFO] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №1493851 в розмірі 22960,00 грн., за Кредитним договором №1773894 в розмірі 13514,00 грн., та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.01.2021 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1493851. 27.06.2022 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27062022, у відповідності до умов якого ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги, відповідно до реєстру боржників від 27.06.2022 року до договору факторингу №27062022, ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22 960.00 грн, з яких: 7 000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 960.00 грн. сума заборгованості за відсотками. Також, зазначає, що 06.02.2021 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №1773894. 14.06.2021 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги. Зазначає, що відповідно до реєстру боржників №3 від 16.08.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13\~514.00 грн, з яких: 4000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9514.00 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що позивачем заборгованість за договорами не сплачена, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: За Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1493851 від 24.01.2021 р. у розмірі 22 960.00 грн, з яких: 7 000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 960.00 грн. сума заборгованості за відсотками; за договором позики №1773894 у розмірі 13\~514.00 грн, з яких: 4000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9514.00 грн. сума заборгованості за відсотками. Всього просить стягнути 36 474.00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.07.2024\~року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження, пам`ятку про права та обов`язки, примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши наявні в справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.1046 ЦПК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стосовно позовної вимоги за Договором №1493851 від 24.01.2021 р. відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що 24.01.2021 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №1493851 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, зі сторони відповідача даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М531». (а.с. 7-11) Відповідно до п. 1.7, 1.3 даного договору визначена сума кредиту , яка складає 7000.00 гривень, строк кредиту 30 днів , та можливість продовження строку кредиту у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору. Згідно п. 1.4, 1.4.1, 1.4.2 договору визначено тип процентної ставки фіксована, стандартну процентну ставку 1.90% в день, знижену процентну ставку 0.01% в день. Також умовами договору визначені орієнтовні річні процентні ставки та порядок та умови надання кредиту. Відповідно до п. 2.1 договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на реквізити платіжної картки № [NUMBER] , або іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Разом з Договором від 24.01.2021 року відповідачем 24.01.2021 року підписано графік платежів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М531», паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «ІМ531». (а.с.12-16) 22.02.2021 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Додатковий договір до договору №1493851 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, зі сторони відповідача даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М531 22.02.2021 12:13:49». (а.с. 17) Відповідно до п.2 додаткового договору сторони погодили, що у зв`язку з неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати Клієнтом зобов`язань за Договором, відповідно до Розділу 4 Договору Клієнт ініціював продовження строку користування кредитом. (а.с. 17) Зазначені в договорах правила, умови є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Таким чином, після прийняття позичальником умов договору надання грошових коштів у позику ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» уклало з [PERSON] договір №1493851 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, та Додаткового договору, які підписано останнім відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М531», «ІМ531». (а.с.7-11, 17) Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується повідомленням вих.№1-0103 від 01.03.224 року ТзОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ`ТОВ «УПР», згідно якого було успішно перераховані кошти на платіжну картку клієнта: 24.01.2021 16:01:09 на суму 7000.00грн. маска картки: [NUMBER] , призначення платежу: зарахування 7000 грн. на картку [NUMBER] . (а.с.20) 27.06.2022 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27062022, у відповідності до умов якого ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги, відповідно до реєстру боржників від 27.06.2022 року до договору факторингу №27062022, ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22 960.00 грн, з яких: 7 000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 960.00 грн. сума заборгованості за відсотками. (а.с. 22-28) На підтвердження суми заборгованості за договором №1493851 від 24.01.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту позивачем долучено розрахунок заборгованості здійснений ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Відповідно до якого заборгованість позичальника : [PERSON] за Договором №1493851 від 24.01.2021 року загальна сума 26838.00 грн., сплачено 3878.00 грн, сума заборгованості за основною сумою боргу 7 000.00 грн, сума заборгованості за відсотками15 960.00 грн. загальний розмір заборгованості 22\~960.00 грн. (а.с. 21-24) Перевіривши наданий позивачем розрахунок щодо заборгованості, суд з ним погоджується, при цьому відповідач контррозрахунку не надав. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за Договором №1493851 від 24.01.2021 року, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Виходячи з наведеного, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача за Договором №1493851 від 24.01.2021 року. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за Договором №1493851 від 24.01.2021 року підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором №1493851 від 24.01.2021 року у сумі 22 960.00 грн. Стосовно позовної вимоги за Договором позики №1773894 від 06.02.2021 р. відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що 06.02.2021 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №1773894, зі сторони відповідача даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «kySSCf5eii». (а.с. 38) Відповідно до п. 1 даного договору Позичкодавець зобов`язується передати\~Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. (а.с.38) Пунктом 2 даного Договору сторони погодили суму позики 4000.00 грн., строк позики 30 днів, процентну ставку 1.99 % (фіксовану).(а.с.38) Відповідно до п. 6 Договору Договір діє\~з моменту\~перерахування суми\~Позики протягом Строку позики. (а.с.38) 14.06.2021 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21.(а.с. 39-40) 28.07.2021 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. (а.с.41) 16.08.2021 року між ТзОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №4 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. (а.с.42) Відповідно до реєстру боржників №3 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13514.00 грн, з яких: 4000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9514.00 грн. сума заборгованості за відсотками. (а.с. 44) На підтвердження заборгованості позивачем долучено розрахунок заборгованості здійснений ТОВ «ФК`ЄАПБ» за період з 16.08.2021 р по 31.03.2024 р. (а.с.45). Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 1, 6 Договору позичкодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника. Договір діє з моменту перерахування суми Позики. (а.с.38) Однак, позивачем при зверненні до суду не подано доказів перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача кредиту в вказаному в договорі розмірі, дати такого перерахування, відсутні відомості про успішність виконання такого перерахунку. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів, тощо), які підтверджують факт перерахування коштів. Також,\~в матеріалах\~справи відсутні\~розрахунки заборгованості\~за Договором\~позики №1773894\~від 06.02.2021\~р.,\~здійснені первісними\~кредиторами,\~докази здійснення\~таких розрахунків\~позивачем суду\~не подані.\~Розрахунок заборгованості,\~який здійснений\~позивачем не\~є первинним\~документом,\~який підтверджує\~отримання кредитних\~коштів,\~користування ними,\~укладення договору\~на умовах,\~які вказані\~позивачем в\~позовній заяві,\~а отже\~не є\~належним доказом\~існування боргу. Також, такий розрахунок здійснено за період з 16.08.2021 року по 31.03.2024 р., що не охоплює період з дати укладення договору, та дати початку дії договору відповідно до п. 6 Договору позики №1773894 від 06.02.2021 р. Вказане відповідає висновку Верховного Суду, наведеного в постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19). При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику та користування останнім ними. Доказів, які підтверджують факт наявності заборгованості, а також достовірних доказів, що підтверджують її розмір, а саме - первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», позивач не додав. Враховуючи викладене, ч.7 ст.81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором №1773894 від 06.02.2021 р., оскільки будь - яких доказів отримання відповідачем грошових коштів позивач не надав, а факт укладення між відповідачем договору фінансового кредиту не є достатньою підставою для стягнення з відповідача заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. За положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028.00 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (а.с 62) Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 1906 грн. 13 коп. (62.95 % від 3028 грн.) судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved