Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаною заявою в якій просять розірвати шлюб між ними, зареєстрований 08 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №636. Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони 08 вересня 2007 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження від 23 лютого 2013 року , серії [NUMBER] ) та [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження від 07 лютого 2015 року , серії [NUMBER] ). Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство вони не ведуть з лютого 2022 року. Зазначають, що між ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей, участі у вихованні та забезпеченні умов життя та виховання дітей того з батьків, хто проживатиме окремо та розміру аліментів на дітей. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 липня 2024 року вказану справу передано судді Майстренку О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року дану заяву залишено без руху та надано строк у десять днів з дня отримання узвали на усунення зазначених судом недоліків. 07 серпня 2024 року на виконання вимог ухвали від 02.08.2024 [PERSON] подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року відкрито провадження по вищевказаній справі та призначено судове засідання в порядку окремого провадження. Заявники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, однак в матеріалах справи містяться заяви [PERSON] та представника [PERSON] за довіреністю [PERSON] , в яких вони просять провести судове засідання у їх відсутність та задовольнити заяву. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.09.2007, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] . Після одруження прізвище заявника 2 «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження від 23 лютого 2013 року , серії [NUMBER] ) та [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження від 07 лютого 2015 року , серії [NUMBER] ). Заявники уклали договір від 29 липня 2024 року про проживання, виховання дітей та сплату аліментів на дітей, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Красовським О.О. та зареєстрований в реєстрі за №802, яким визначили місце проживання дітей, участь батька у вихованні та утриманні дітей. Зі змісту заяви вбачається, що заявники проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з частиною другою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-другої статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Частиною третьою статті 109 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам заявників, враховуючи, що жоден з них не зазначив про необхідність надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви. З огляду на викладене та

Outcome: approved