Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

12.08.2024 року [PERSON] , звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 18.09.1993 року Відділом (бюро) запису громадянського стану виконавчого комітету Оріхівської районної ради народних депутатів Запорізької області, актовий запис № 127. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.09.1993 року позивач та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та повнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з відповідачем на даний час припинені будь-які шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Фактично сторони проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, та суперечить інтересам кожного, посилаючись на ст.ст. 105, 110, 112 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 визначено головуючого суддю Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Сиротенко В.К. Ухвалою суду від 13.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву, відповідно до якої остання просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання подав заяву, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі, розгляд справи просить здійснювати за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.09.1993 року, виданого Відділом (бюро) запису громадянського стану виконавчого комітету Оріхівської районної ради народних депутатів Запорізької області, актовий запис №127, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1993 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2009 рокута повнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є втрата взаємоповаги, розуміння, внаслідок чого відбулося фактичне припинення шлюбних відносин. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище - «[PERSON] », про що вона просила у заяві, оскільки відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу у подальшому іменуватися цим прізвищем або поновити своє дошлюбне прізвище. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. В той же час, позивач не заявляла вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 13 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved