Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «УК «Венеція» є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг, здійснює дану діяльність на договірних засадах за предметом правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема обслуговування та ремонт житлового будинку, а також утримання прибудинкової території. 11.09.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко - Житлосервіс» (далі - ТОВ «Ліко-Житлосервіс») та відповідачем, яка є власником квартири [ADDRESS] , було укладено Договір про участь витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов`язання здійснювати обслуговування та ремонт житлового будинку, а відповідач приймає участь у витратах на виконання таких робіт. 09.11.2021 ТОВ «Ліко - Житлосервіс» перейменовано на ТОВ «УК «Венеція». За цією квартирою обліковується заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 в розмірі 29165,60 грн. У зв`язку з простроченням оплати житлово-комунальних послуг, відповідач повинен сплатити також 3% річних в розмірі 486,56 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 382,17 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за житлово-комунальні послуги, 3% річних, інфляційні втрати, а також судові витрати. 18.03.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 11.09.2008 між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та [PERSON] укладено Договір про участь витратах на утримання будинку та прибудинкової території №52-А/64. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов`язання здійснювати обслуговування та ремонт житлового будинку, а відповідач приймає участь у витратах на виконання таких робіт. На виконання взятих на себе зобов`язань щодо обслуговування зазначеного будинку та прибудинкової території, ТОВ «Ліко-Житлосервіс» були укладені відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг (вивіз та знешкодження твердих побутових відходів), які після набуття підприємством надаються споживачам. 09.11.2021 ТОВ «Ліко - Житлосервіс» перейменовано на ТОВ «УК «Венеція». Відповідно до розрахунків заборгованість по квартирі за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 за житлово-комунальні послуги становить 29165,60 грн., за період з квітня 2020 по грудень 2021 нараховані 3% річних в розмірі 486,56 грн., інфляційні втрати в розмірі 1382,17 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд відзначає, що співвласники квартири у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Відповідачем не було надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, у тому числі відповідач, відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовився від надання позивачем послуг. Водночас, судом встановлено, що [PERSON] свої обов`язки щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1382,17 грн. та 3% річних в розмірі 486,56 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Позовні вимоги в частині інфляційних втрат в розмірі 1382,17 грн. та 3% річних в розмірі 486,56 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог вищенаведеної постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 у розмірі 29165,60 грн., а також нараховані на цю суму заборгованості за період з квітня 2020 по грудень 2021 3% річних та інфляційні втрати, які за розрахунком суду становлять 486,56 грн. та 1382,17 грн, відповідно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved