Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

25.10.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що у шлюбі з відповідачем перебувають з 25.02.1996 року. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу з відповідачем є ті обставини, що у позивачки та відповідача різні характери, в позивачки та відповідача відсутні взаєморозуміння та довіра, наявні постійні конфлікти та недомовленості. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинено, вони проживають окремо та перестали вести спільне господарство. Отже фактично сім`я вже розпалася, а шлюб на сьогоднішній день існує виключно формально. Позивачка переконана у неможливості збереження шлюбу, на примирення не згодна, стверджувала, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Повідомила про відсутність майнового спору. Просила шлюб розірвати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.10.2023 року у справі відкрито провадження з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, заявлені вимоги просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяву про визнання позову чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 25.02.1996 року виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис № 04 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис - № 1918 від 28.11.2007 року (а.с. 8). Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, сумісне життя не склалося. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично припинила своє існування, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до правил ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені позивачкою судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом не підлягають відшкодуванню відповідачем відповідно до правил статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка, звертаючись до суду з позовом, не просила суд про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved