Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 196 924,00 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2024 року у справі № 216/7770/23 (провадження № 1-кп/216/337/24), було визнано винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Вирок в апеляційному порядку не оскаржувався і набрав законної сили 20.02.2024 року. Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що[PERSON] , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, створював завідомо неправдиві оголошення в мережі Інтернет на сайтах ОЛХ і besplatka.ua щодо продажу різного товару, наміру яких реалізовувати не мав. Вказав, що з метою сприяння Силам оборони України, 14.05.2023 року здійснював пошук дрону DJI Маvіс 3Т (з тепловізором) з метою його придбання та подальшої передачі військовим. На сайті ОЛХ він знайшов оголошення з продажу дрону DJI Маvіс 3Т, яке, як з`ясувало у подальшому слідство, було розміщено [PERSON] разом із невстановленою слідством особою без дійсних намірів щодо його продажу. В результаті його спілкування з невстановленою слідством особою у месенджері «Vіbег», з метою придбання дрону DJI Маvіс 3Т 15.05.2023 року він перерахував на картковий рахунок в АТ «ПУМБ» № [NUMBER] кількома платежами 120 596,00 грн. і на картковий рахунок в АТ «ПУМБ» № [NUMBER] - 76 328,00 грн. (всього 196 924,00 грн.) в якості оплати за дрон. Після того, як він здійснив вищезазначену оплату за дрон, [PERSON] спільно з невстановленою слідством особою 15.05.2023 року з 12:39 год. до 12:44 год., перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , - зняли грошові кошти та розпорядилися ними на свій власний розсуд, чим спричинили йому своїми протиправними діями матеріальну шкоду на суму 196 924,00 грн. Також вказав, що вчиненим [PERSON] кримінальним правопорушенням йому було також завдано моральної шкоди. Моральна шкода полягала у заподіянні йому душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, відчуттям безсилля та розпачу через те, що в умовах війни є люди, які цілеспрямовано та усвідомлено наживаються на військових та волонтерах, необхідності докладати йому додаткових майнових та фізичних зусиль для купівлі іншого дрона. З огляду на особливо цинічні дії зі сторони [PERSON] , які проявилися в умисному шахрайстві щодо продажу дрону для військових, в умовах воєнного стану, враховуючи його душевні страждання та необхідність докладати додаткові майнові та фізичні зусилля для пошуку і купівлі іншого дрона, докладати зусилля зі сприяння органам поліції у пошуку та притягненні до відповідальності винних осіб, оцінив завдану йому [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 38-39). Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 62). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимого в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом здійснення виклику через опублікування оголошення на веб-сайті судової влади України, оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 05.04.2024 року. З метою недопущення порушення ст. 6 Конвенції, щодо розумного строку розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача, який належним чином сповіщений про розгляд справи, проте не виявив бажання прийняти участь у розгляді справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2024 року у справі № 216/7770/23 (провадження № 1-кп/216/337/24), було визнано винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Вирок в апеляційному порядку не оскаржувався і набрав законної сили 20.02.2024 року (а.с. 8-22). Вироком встановлено, що14.05.2023 (точний час слідством не встановлено) оголошення невстановленої слідством особи, побачив [PERSON] , [INFO] , який проявив зацікавленість умовами, щодо продажу дрону, при цьому в оголошені було зазначено номер мобільного телефону, за яким [PERSON] вів з невстановленою слідством особою переписку, про умови придбання дрону. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, який виразився у повідомленні [PERSON] , неправдивої інформації про продажу дрону, потерпілий [PERSON] в ході листування у мессенжері «Viber», домовився з невстановленою слідством особою, про оплату товару, необхідність здійснення якої потрібно на карткові рахунки АТ «ПУМБ» № [NUMBER] , № [NUMBER] , який раніше згідно розподілених ролей були підібрані [PERSON] , та у подальшому повідомлені невстановленій слідством особі, для здійснення оплати за товар. Погодившись, [PERSON] , будучи введеним в оману та впевнившись у виконанні взятих на себе обов`язків, щодо продажу товару, 15.05.2023 року, в якості оплати за товар, перерахував декількома платіжками грошові кошти в загальній сумі 120 596 гривень на картковий рахунок № [NUMBER] та перерахував декількома платіжками грошові кошти в загальній сумі 76328 гривень на картковий рахунок № [NUMBER] . Після чого, згідно раніше розподілених ролей [PERSON] за допомогою сторонніх осіб, 15.05.2023 в період часу з 12:39 год. по 12:44 год. перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , зняв грошові кошти, якими в послідуючому [PERSON] діючи повторно, спільно з невстановленою слідством особою незаконно заволодів, та розпорядились ними на свій власний розсуд, чим спричинили своїми умисними протиправними діями потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 196 924 гривень. Згідно положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 25 постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. З огляду на викладене з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій, в сумі 196 924,00 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що діями відповідача, що виразилися у заволодінні шляхом обману належними позивачу грошовими коштами заподіяна моральна шкода. Суд вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виходить з меж пред`явлених позовних вимог, враховує психоемоційний стан позивача та переживання, оскільки він переніс емоційний стрес, переживання, викликані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, змінами в звичному життєвому ритмі, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на корить позивача компенсації моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. Визначений розмір є достатнім, співмірними із завданою шкодою та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача та не поставить у вкрай тяжкий матеріальний стан відповідача. Щодо стягнення судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved