Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позов до Крижопільської селищної ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, де просила встановити факт, що [PERSON] , що померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , померлої [INFO] ; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] та визнати за [PERSON] (номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 73,0 кв.м, житловою 47,8 кв.м, що складається з житлового будинку літ. А, ганку літ. а, сараю літ. Б, погреба літ. Б/п, криниці літ. К, огорожі №№ 1-3. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що [INFO] померла [PERSON] . До складу спадщини, відкритої після її смерті увійшов житловий будинок [ADDRESS] . Спадщину до майна померлої [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , оскільки після смерті матері фактично вступила у володіння та користування майном. [INFO] [PERSON] померла. Житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, Спадщину після її смерті приняла позивач, написавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Інший спадкоємець - син [PERSON] - від прийняття спадщини відмовився, написавши відповідну заяву. В жовтні 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Посвятенка Ю.Д. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом однак постановою у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2023 приватний нотаріус Посвятенко Ю.Д. відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати зазначена [PERSON] , в той час як згідно зі свідоцтвом про смерть її мати іменувалася [PERSON] . Відтак, неможливо встановити родинні зв`язки між [PERSON] та [PERSON] , а також відсутність документів, що підтверджують факт вступу [PERSON] у володіння і користування майном [PERSON] , неможливо встановити факт прийняття нею спадщини, крім того відсутні документи, які встановлюють чи посвідчують право власності на спірний житловий будинок за померлими особами. За наявності спадкоємця, що прийняв спадщину і відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, для визнання права власності на будинок вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 28 березня 2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03 липня 2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, надіслали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні на вирішення суті справи поклався на думку суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги позивача задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні були допитані свідки В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала що є троюрідної сестрою позивачки, бабу [PERSON] завжди по батькові називали [PERSON] , її дочка [PERSON] на час смерті матері проживала разом із нею в одному будинку, вели спільне господарство. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказав що є родиною позивачки, [PERSON] завжди по батькові називали [PERSON] , по іншому в селі її ніхто не називав, її дочка [PERSON] на час смерті матері проживала разом із нею в одному будинку, обробляли разом город, тримали худобу. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.02.1928 матір`ю [PERSON] зазначена [PERSON] (а.с. 17). Судом встановлено, що 08.05.1996 року відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.05.1996 року померла [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.02.2022, померла [INFO] [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 29.07.1965 року (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу виданого 11.05.1986 року серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 11.05.1986 року уклали шлюб, прізвище після укладання шлюбу чоловік: [PERSON] , дружина [PERSON] . (а.с. 15) Відповідно до довідки-виписки, дані якої сформовано на підставі записів погосподарської книги № 3/6, Соколівської сільської ради за 1991 1995 рр, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, членами колгоспного двору були: [PERSON] голова домогосподарства, [PERSON] дочка (а.с. 21). Відповідно до копії заяви від 03.10.2023 встановлено, що позивач [PERSON] написала заяву приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Посвятенку Ю.Д. про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] на житловий будинок з по господарськими будівлями (а.с. 40). Відповідно до копії заяви від 03.10.2023 [PERSON] повідомив приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Посвятенка Ю.Д. що спадкова майно, яке залишилося після смерті матері [PERSON] не прийняв та на нього не претендує, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини я пропустив свідомо і до суду за продовженням цього строку звертатись не буде (а.с. 39). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. від 03.10. 2023 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] за її заявою у зв`язку з тим, оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] в графі мати зазначена [PERSON] , в той час як згідно зі свідоцтвом про смерть її мати іменувалася [PERSON] . Відтак, неможливо встановити родинні зв`язки між [PERSON] та [PERSON] , а також відсутність документів, що підтверджують факт вступу [PERSON] у володіння і користування майном [PERSON] , неможливо встановити факт прийняття нею спадщини, крім того відсутні документи, які встановлюють чи посвідчують право власності на спірний житловий будинок за померлими особами (а.с. 42-45). Відповідно до технічного паспорта на будинок з господарськими будівлями та спорудами від 22.08.2023 року житловий будинок з господарськими будівлями знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 73,0 кв.м, житловою 47,8 кв.м, що складається з житлового будинку літ. А, ганку літ. а, сараю літ. Б, погреба літ. Б/п, криниці літ. К, огорожі №№ 1-3. (а.с. 22 - 28). Інформація у спадковому реєстрі, щодо наявності спадкової справи за померлою [PERSON] дата смерті [INFO] відсутня, що підтверджується інформаційною копією довідки зі Спадкового реєстру від 03.10.2023 року за № 74193182. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Оскільки, встановлення факту родинних відносин породжує для позивача юридичні наслідки, а саме можливість реалізувати своє право для отримання спадщини після смерті матері [PERSON] та встановити даний факт іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, тому суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог про встановлення факту родинних відносин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача про встановлення факту, що [PERSON] , що померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , померлої [INFO] . Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] . Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій у визначений законом строк. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону\~України «Про\~власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно з положеннями статті 4 Закону України\~«Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Приписами частини 1 статті 120\~ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з положеннями частини 1 статті 121\~ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР\~визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц, від 08 квітня 2020 року у справі № 454/1187/17-ц. Згідно з частиною другою статті 123\~ЦК Української\~РСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц. Оскільки, як встановлено під час розгляду справи житловий будинок [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, членами колгоспного двору були: [PERSON] голова домогосподарства, [PERSON] дочка, тому розмір частки\~становить кожному\~члену колгоспного\~двору по\~1/2\~кожному,\~а саме:\~ [PERSON] - 1/2, [PERSON] . Такі висновки судів узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 15 січня 2014 року у справі № 6-145цс13, від 24 грудня 2014 року у справі № 6-192цс14, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Отже в судовому засіданні підтверджено факт прийняття спадщини за законом [PERSON] , яка складалася з частки житловий будинок [ADDRESS] після смерті своєї матері [PERSON] оскільки остання до дня смерті проживала разом із нею, інших спадкоємців не встановлено, спадкова справа не заводилась. Щодо позовних вимог про визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 73,0 кв.м, житловою 47,8 кв.м, що складається з житлового будинку літ. А, ганку літ. а, сараю літ. Б, погреба літ. Б/п, криниці літ. К, огорожі №№ 1-3 суд зазначає наступне. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , регулюються нормами\~ЦК України. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1261\~ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч 1,2 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, відповідно до частини третьої цієї статті 1268\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняли кілька спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Водночас відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину (статті 1296 Цивільного кодексу України). У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30\~травня 2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно дост.392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач [PERSON] приняла спадщину після смерті матері [PERSON] , у строк визначений ст. 1270 ЦК України та у встановленому законом порядку шо підтверджується заявою про прийняття спадщини від 03.10.2023 року до складу якої входило 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 73,0 кв.м, житловою 47,8 кв.м, що складається з житлового будинку літ. А, ганку літ. а, сараю літ. Б, погреба літ. Б/п, криниці літ. К, огорожі №№ 1-3, яка належала спадкодавцю [PERSON] , як члену колгоспного двору та успадкована [PERSON] 1/2 частка вищезазначеного житлового будинку після смерті своєї матері [PERSON] . [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та за [PERSON] належить в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] визнати право власності на цілий (1/2 частка+1/2 частка ) житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями. На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268\~Цивільного кодексу\~України та

Outcome: approved