Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

30.04.2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в загальному розмірі: 27650,75 гривень та суму судових витрат. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 20.05.2024 року відкрито спрощене провадження з викликом учасників справи у судові засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та просив справу розглядати без його особистої участі. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в якому створено (ОСББ) Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВІКТОРІЯ». Згідно п.11. Розділу III Статуту ОСББ «ВІКТОРІЯ», рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов?язковим для всіх співвласників. Джерелами фінансування є кошти об?єднання, які складаються, в тому числі з внесків і платежів співвласників. Згідно п.2. Розділу IV Статуту, сплата встановлених загальними зборами об?єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об?єднання, є обов?язковою для всіх співвласників. Таким чином, усі кошти на обслуговування (управління) будинку повинні сплачуватись на розрахунковий рахунок ОСББ «ВІКТОРІЯ». Рішенням загальних зборів Об?єднання (Протокол № 49) від 30.06.2021 року встановлений розмір щомісячних внесків співвласників на рахунок ОСББ «ВІКТОРІЯ», який складається з розрахунку 8 грн на 1 кв.м. 29.01.2022 року Рішенням загальних зборів Об?єднання (Протокол №1)затверджено збільшення внесків на утримання будинку і прибудинкової у розмірі 1 поверх - 8,29 грн/м2, 2 - 9 поверх - 9,55 грн/м2, резервний фонд - 0,55 грн/м2. В зв?язку з введенням воєнного стану в Україні, рішенням загальних зборів Об?єднання (Протокол N? 2) від 28.02.2022 було зменшено суму внесків з 01.03.2022 року у розмірі 6,56 грн. на 1 кв.м., без врахування резервного фонду та техобслуговування ліфтів. Відповідно до п. 2. Розділу 5 Статуту співвласник зобов?язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Судом встановлено, що протягом 2021 - 2024 років [PERSON] не сплачував внески. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з інформаційної довідки з ДРРП №374110354. Судом встановлено, що 04.03.2023 року [PERSON] було скеровано претензію щодо добровільного погашення заборгованості, в іншому випадку ОСББ змушене буде звертатися до суду для примусового стягнення. Крім того, неодноразово усно головою правління повідомлялось останньому про необхідність сплати наявної заборгованості. Однак, подальшого виконання закріпленого Статутом обов?язку зі сплати заборгованості за внесками так і не відбулося. Судом встановлено, що загальна сума заборгованості станом на 01.01.2024 року складає 27 650,75 грн. Відповідно до ст.13 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку», у разі відмови співвласника сплачувати внески 1 платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об?єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно ст.17 Закону України «Пpo співвласників багатоквартирного будинку», об єднання має право відповідно до законодавства та статуту об?єднання, зокрема, утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об?єднання; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Для фінансування самозабезпечення об?єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об?єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Виходячи з положень ст.15 Закону України «Про об?єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов?язаний в тому числі: забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо. Згідно ст. 360 ЦК України, власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов?язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов?язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов?язаннями, пов?язаними зі спільним майном. За вимогами п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов?язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов?язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов?язання е його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 615 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч.\~1,\~3\~ст.\~133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Частиною 3\~тієї ж\~статті ЦПК\~України передбачено,\~що при\~вирішенні питання\~про розподіл\~судових витрат\~суд враховує:чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи;чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес;поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо;дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що судові витрати на правову допомогу позивача склали 4000 гривень 00 копійок. На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи наявні посвідчені копії: договір юридичного супроводу господарської діяльності ОСББ №25/02 від 29.02.2024 року; окремого доручення №2 від 12.04.2024 року рахунок фактура №25/02-03 від 12.04.2024 року. Згідно даних документів позивач сплатив адвокату Павленко Альоні Леонідівні 4000,00 гривень за супроводження судової справи про стягнення заборгованості на користь позивача по квартирі [ADDRESS] та 45 гривень за отримання інформаційної довідки з ДРРП по квартирі [ADDRESS] . Згідно постанови Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені. Верховний Суд прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Верховний Суд розглядаючи справи щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу неодноразово звертав увагу, також, на сутність стягнення судом таких судових витрат, зазначаючи, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону, утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, зокрема у сфері публічно-правових відносин (постанови Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 826/841/17, від 24.10.2019 р. у справі № 820/4280/17, від 25.10.2019 р. у справі № 826/13270/16). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України,\~ при\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Стосовно стягнення з відповідача на корить позивача витрат на написання досудових претензій до відповідача та витрат на направлення таких претензій у загальному розмірі 560 гривень, суд відмовляє у задоволення стягнення таких витрат на користь позивача, оскільки вони не пов`язані з розглядом справи у суді та не відносяться до категорії судових витрат. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наведене та

Outcome: partial