Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Сіваченко В.В., звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.01.2018 року по справі № 227/2816/17 було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В подальшому, судовим наказом Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2019 року по справі № 227/225/19, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2023 року по справі № 537/2386/22, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Представник позивача зазначає, що у позивача є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , а також малолітня донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Також представник позивача зазначає, що малолітній [PERSON] є дитиною-інвалідом, яка потребує особливої уваги, турботи та грошових витрат з боку позивача. Також на утримані позивача перебувають непрацездатні батьки. Представник позивача також зазначає, що доходи, які отримує позивач, дозволяє ледве виживати позивачу, її неповнолітнім дітям та батькам, в зв`язку з чим існують обґрунтовані підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2019 року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2024 року, було прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Жодних заяв або клопотань про поважність неявки до суду не надходило. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів заробітку. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що лікарем-травматологом КНП «Чуцька Міська Лікарня» було направлено на консультацію до міського травматолога [PERSON] для оформлення інвалідності. (а.с.15) З довідки Пенсійного фону України форми ОК-5 від 26.03.2024 року, вбачається, що [PERSON] у 2019 та 2020 році отримувала дохід у розмірі 4173 грн. в місяць. В 2021 році отримувала дохід у розмірі 6000 грн. Починаючи з 2022 року вона отримує дохід у розмірі 6500 грн. (а.с.18-22) [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.10.2010 року, а її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . (а.с.25) Згідно свідоцтву про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2014 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 06.09.2014 року, про що виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області зроблено актовий запис № 68 від 06.09.2014 року. (а.с.26) Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.01.2023 року у справі № 537/2386/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 27, 28-30) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.2006 року, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . (а.с.31) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.2022 року, [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . (а.с.32) Також відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.2017 року, [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . (а.с.33) Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] є дитиною-інвалідом, а його законним представником (опікуном) зазначено [PERSON] . (а.с.34-35) У довідці від 06.09.2018 року № 1631-610629 про взяття на облік внутрішнього переміщеної особи, зазначено, що [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] . (а.с.36) Також у довідці від 28.08.2019 року № 1631-5000183776 про взяття на облік внутрішнього переміщеної особи, зазначено, що [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] . (а.с.37) Відповідно до довідки переселенця № 1631-610649, вбачається, що [PERSON] , фактично проживає в [ADDRESS] . (а.с.38) Згідно судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2019 року у справі № 227/225/19, з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. (а.с.50, 51-52) Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.01.2018 року у справі 227/2816/17, позов [PERSON] було задоволено частково, а [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських праві відносно їх малолітньої дитини. (а.с.53, 54-61) Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. В постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утриманні дітей, представник позивача посилався на те, що у позивачки на утриманні перебуває ще двоє дітей, піклується про своїх батьків, та наразі проходить медичний огляд для встановлення інвалідності. А її дохід не є великим, та не дозволяє в повній мірі сплачувати призначені аліменти та гідно жити. В наказному, тобто безспірному порядку, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.5ст.183 СК України). Відповідно до ч. 7ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що у разі, якщо заявник подав заяву про видачу судового наказу, при цьому приховавши той факт, що з боржника вже стягуються аліменти на іншу дитину рішенням суду, або судовим наказом, тобто приховавши обставини щодо наявності іншої дитини, розмір аліментів може бути зменшено за позовом платника аліментів відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Викладене дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Верховний суд зазначає, що така обставина як зміна сімейного стану, відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14грудня 2022року у справі №727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). Отже враховуючи те, що у позивача на утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, один з яких має особливі потреби, вона доглядає за своїми батьками, а її матеріальний стан не є задовільним, та не надає можливості сплачувати призначені аліменти та покривати життєві потреби, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial