Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

17.06.2024 року позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вище зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вона та відповідач [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак у період з 2004 року по 2018 рік проживали однією сім`єю та від спільного проживання у них [INFO] народився син - [PERSON] . Дитина проживає з позивачкою в місті Києві, за квартиру в якій вони проживають позивачка сплачує 4000 грн щомісячно. Позивачка офіційно не працевлаштована, її щомісячний дохід складає 8000-10000 грн. Коштів позивачки не вистачає на утримання малолітньої дитини. Відповідач коштів на утримання сина не надає. Відповідач мобілізований до ЗСУ та його місячний дохід становить від 30000 грн. Стан здоров`я відповідача задовільний. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, інші стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки [PERSON] . У заяві позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Від клопотання про виклик свідка відмовився. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у його відсутність не подав. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином шляхом направлення копії позовної заяви з додатками та судових повісток за адресою його реєстрації, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9 - копія свідоцтва про народження). Позивачка [PERSON] разом з сином зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності відповідачу, проте фактично вони проживають в орендованій квартирі у м. Києві. Малолітній [PERSON] навчається у 2-А класі Школи І-ІІІ ступенів № 256 Оболонського району міста Києва на очній формі навчання (а.с. 10 - довідка, а.с. 11 - витяг з Реєстру територіальної громади, а.с. 12 - витяг про зареєстрованих у житловому будинку осіб). Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем ЗСУ за мобілізацією та отримує відповідне матеріальне забезпечення (а.с. 14 - інформація [INFO] , а.с. 15 - копія поіменного списку віськовозобов"язаних, які призвані і відправлені третім відділом [INFO] ). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положення ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини першої статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Судом встановлено, відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] та на нього покладено обов`язок щодо його матеріального забезпечення. Син проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі у витратах на утримання сина не приймає, а тому аліменти підлягають стягненню з нього в судовому порядку. Матеріальне становище відповідача є задовільним та він має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. В силу частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно частини 1 статті 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. П.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивачка просить визнати щомісячний розмір аліментів на дитину у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 17 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. В частині розподілу судових витрат суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). За подання позову підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позивачкою документально підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн (копія прибуткового касового ордера - а.с. 20, квитанція - а.с. 20а, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю - а.с. 21, а.с. ордер - а.с. 22) На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що при подачі позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved