Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Представник позивача адвокат Працевитий Г.О. в інтересах позивача засобами поштового листування звернувся до суду 23.08.2023 із вказаною позовною заявою, за змістом позовної заяви, уточненої 22.04.2024, просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 15.06.2021, р.№17673, про стягнення з позивача на користь відповідача-1 (правонаступником якого є [PERSON] ) заборгованості за кредитним договором №015-07526-310513 від 31.05.2013 у сумі 10 799,81 гривень, - таким, що не підлягає виконанню. За змістом позову, 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис, р. №17673 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №015-07526-310513 від 31.05.2013, укладеним із АТ «Дельта Банк», за умовами якого позичальнику надана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом у сумі 5 000,00 гривень строком на 364 дні. Правонаступником кредитора на підставі договору відступлення прав вимоги №14/к від 12.06.2017 є ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал». В свою чергу, правонаступником всіх прав та вимог останньої юридичної особи за договором відступлення права вимоги №01/06-КУА від 01.06.2021 є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке відступило право вимоги ТОВ «Компані Фінанс», яке, в свою чергу, відступило право вимоги [PERSON] . З сайту автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо про його внесення до реєстру боржників у зв`язку із виконавчим провадженням ВП №69524271 й за результатами надання правової допомоги адвокатом Працевитим Г. встановлено вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, яким на користь відповідача-1 стягнуто заборгованість у сумі 10 799,81 гривень. Примусове виконання виконавчого напису здійснювалось приватним виконавцем Проценком Д.Ю. Позивач вважає зазначений виконавчий напис незаконним, адже приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не перевірила безспірність вимог банку та не дотрималась встановленої процедури вчинення виконавчого напису; виконавчий напис вчинений за відсутності необхідного пакету документів, зокрема, на підтвердження безспірності заборгованості та направлення боржнику повідомлення про наявну заборгованість, оригіналу кредитного договору, посвідченого нотаріально, та виписки з рахунку боржника. Крім того, як стверджує позивач, з дня виникнення вимоги у кредитора минуло більше трьох років, що унеможливлювало вчинення виконавчого напису, із посиланням на ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, строк виконання зобов`язань за договором від 31.05.2013 настав 31.05.2014 відповідно, а виконавчий напис вчинено лише 15.06.2021. Із посиланням на ст.133, 134, 137 ЦПК України та відповідно до договору про надання правової допомоги, укладеного 02.08.2022 між позивачем та АБ «Юрконсалт» Г.Працевитого», зокрема, п.3.1, а також п.1,2 Додаткового договору, наданих актів та рахунків, сторона позивача просить стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 5 579,00 гривень, з яких 1 500,00 гривень за написання заяви про забезпечення позову, 3 000,00 гривень позовної заяви та 1 079,00 гривень гонорар за ведення справи в суді. На підставі наведеного та положень ст.15-16, 626, 629 ЦК України, ст. 87-89 ЗУ «Про нотаріат», ст.1,11 Закону України «Про захист прав споживачів», представник позивача просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 30.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін відмовлено. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 01.12.2022 визнано явку сторони - позивача [PERSON] під час розгляду справи обов`язковою. Ухвалою суду від 10.01.2023 клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Скользнєвої В.В. про залучення у якості співвідповідача ТОВ «Компані Фінанс» про задоволено. Постановлено залучити у якості співвідповідача у даній цивільній справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс». Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.04.2023 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -задоволено. Визнано виконавчий напис, р.№17673, вчинений 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною щодо звернення стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №015-07526-310513 від 31.05.2013 у сумі 10 799,81 гривень на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», - таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто порівну з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» на користь [PERSON] судовий збір у сумі по 744,30 гривень з кожного відповідача. Стягнуто порівну з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у сумі по 2 789,50 гривень з кожного відповідача. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11.12.2023 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі №336/4120/22 повернуто заявнику. Роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає оскарженню заочного рішення в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.02.2024 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року у цій справі скасовано. Ухвалено справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. За змістом мотивувальної частини постанови суду, - Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду справи залучити належного відповідача до участі у справі з відповідним оформленням цієї процесуальної дії, адже відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Як вбачається з апеляційної скарги, з 1.07.2022 року належним кредитором за договором щодо якого було вчинено виконавчий напис є особа, яка не приймала участь у справі [PERSON] , позаяк саме з цієї дати між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» було укладено договір уступки вимоги та в той же день Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» уклало договір про відступлення права вимоги Кобальчинському. За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з урахуванням нового складу відповідачів. 04.03.2024 відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя постановлено продовжити судовий розгляд цивільної справи, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено дату, час і місце проведення судового засідання, а також визнано явку сторони позивача обов`язковою. Постановлено еевідкладно надіслати копію ухвали про прийняття позовної заяви до провадження сторонам, які беруть участь у справі, повідомити їх про час і місце розгляду. Ухвалою суду від 22.04.2024 клопотання представника позивача задоволено. Залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] . Постановлено прийняти уточнену позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкласти судове засіданні внаслідок залучення співвідповідача. Разом з цим, визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачкою. Роз`яснено, що відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Судом також встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Згідно з мотивувальною частиною ухвали суду, задовольняючи клопотання сторони позивача, суд виходить з того, предметом спору по справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зверталось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про звернення стягнення з позивача [PERSON] Між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компані Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги від 01.07.2022 №РтК/1-ЮО, відповідно до якого всі права і обов`язки за кредитним договором №015-07526-310513 від 31.05.2013, на підставі якого вчинено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, перейшли до ТОВ «Компані Фінанс». Крім того, 01.07.2024 між ТОВ «Компані Фінанс» та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги №01/07, відповідно до якого всі права і обов`язки за кредитним договором №015-07526-310513 від 31.05.2013, на підставі якого вчинено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, перейшли до [PERSON] . Вказаної обставини не було відомо на час ухвалення заочного рішення суду. Оскільки прийняте рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки [PERSON] , з урахуванням того, що позивач є вільним у визначенні кола суб`єктного складу сторін у справі, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання шляхом залучення у якості співвідповідача [PERSON] . 13.06.2024 до суду надійшла пропозиція щодо укладання мирової угоди за підписом адвоката Федяєва С.В., який діє в інтересах [PERSON] із текстом мирової угоди. Проте, зазначена заява розгляду не підлягає, не є заявою з процесуальних питань, клопотанням, що потребує вирішення судом. Так, порядок укладення мирової угоди та звернення до суду із заявою про її затвердження чітко унормований ч.2 ст.207 ЦПК України, якою передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Такої спільної заяви до справи не надходило. Позивач в судове засідання не з`явився, за змістом клопотання, вх. № від 23.05.2024 представник позивача адвокат Працевитий Г.О. відповідно до ч.3 ст.211, 223 ЦПК України просить розглядати справу без участі сторони позивача, заперечень проти винесення заочного рішення по справі не висловлено, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представники відповідачів в судове засідання повторно не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, за адресою місцезнаходження юридичних осіб, що підтверджено матеріалами справи. Разом з цим, суд наголошує, що саме за клопотанням відповідача-2 (під час первісного розгляду) та відповідача-3 (після скасування заочного рішення) розглядалось питання уточнення суб`єктного складу, тобто, сторони були достеменно обізнані із провадженням, що перебуває на розгляді суду, проте, уникали від безпосередньої участі під час розгляду справи, маючи достатньо часу для цього. Треті особи також про причини неявки до суду не повідомили, завчасно повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1,2 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Клопотань до матеріалів справи відповідачем та третіми особами не надсилалось. Відповідач та треті особи не скористались своїм правом на подання відзиву та пояснень, поважних причин неподання суду не повідомлено, зауважень щодо спрощеного порядку розгляду справи не висловили, тому суд застосовує положення ч.8 ст.178 ЦПК України й вирішує справу за наявними матеріалами. Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи не подано. Інших процесуальних дій під час розгляду справи судом вчинено не було, відповідні клопотання сторонами не заявлено. Тому, у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі щодо позовних вимог, пред`явлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс», а щодо [PERSON] відмові в задоволенні, у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Cудом встановлено, що 17.08.2022 у цивільній справі №336/3602/22, пр.2-з/336/27/2022 до пред`явлення позову до суду за заявою адвоката Працевитого Геннадія Олександровича, який діє в інтересах [PERSON] про забезпечення позову, - зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 15.06.2021 року та зареєстрованого в реєстрі № 17673 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суми заборгованості за кредитним договором № 015-07526-310513 від 31.05.2013 в розмірі 10 799,81 гривень до набрання законної сили рішення у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За матеріалами справи, 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис за реєстровим №17673, щодо звернення стягнення з позивача [PERSON] , [INFO] , який є боржником за Кредитним договором №015-07526-310513 від 31.05.2013, укладеним із АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №14/К від 12.06.2017 є ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №01/06/21-КУА від 01.06.2021 є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, заборгованості за вказаним кредитним договором. Згідно з виконавчим написом, строк платежу за вказаним кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.06.2017 по 01.06.2021, сума заборгованості складає 9 600,04 гривень, а саме, прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 022,00 гривні, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4 578,04 гривень. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] відповідно до наявної у справі засвідченої копії виконавчого напису складає 10 799,81 гривень. Виконавчий напис, за його змістом, набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, а саме з 15.06.2021, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом 3 років з моменту вчинення виконавчого напису. Судом також встановлено, що 01.08.2022 на підставі заяви стягувача про примусове виконання виконавчого напису, р.№17673 від 15.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження ВП №69524271, про що свідчить відповідна постанова, засвідчена копія якої наявна у матеріалах справи. Відомості про її надіслання боржнику за адресою у м.Запоріжжі відсутні. Доказів вручення постанови приватного виконавця боржнику суду не надано. Стягувачем у виконавчому провадженні є саме ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 01.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. при примусовому виконанні виконавчого напису, р. №17673, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 15.06.2021 (ВП №69524271) винесено постанову про арешт грошових коштів, що містяться на рахунках позивача, зокрема, що будуть відкриті після винесення цієї постанови. Позивачем додано до позовної заяви засвідчену копію заяви №015-07526-310513 від 31.05.2013 [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» на отримання платіжної картки, примірника цієї заяви (пропозиції) та на підтвердження факту ознайомлення із Правилами та тарифами банківської установи. Проте, зазначена заява не свідчить про надання банківських послуг ПАТ «Дельта Банк» позичальнику. Доказів отримання кредиту, зокрема, споживчого, суми кредиту, повної або часткової сплати кредитної заборгованості суду не надано. Так само учасники справи не довели належними та допустимим доказами, що входило до обов`язку доказування відповідача-1, - його правонаступництво за вказаним кредитним договором як стягувача. 01.07.2022 між відповідачами укладено договір про відступлення прав вимоги №РтК/1-ЮО, відповідно до якого всі права та обов`язки за кредитним договором №015-07526-310513 від 31.05.2013, на підставі якого вчинено оскаржуваний напис, перейшли до ТОВ «Компані Фінанс». Згідно з наявною копією договору (п.6.2.2, 6.2.3, 6.3, 11.1), він вступає в силу з моменту підписання. Новий кредитор заміняє кредитора у всіх правовідносинах і процесах, що виникли чи можуть виникнути в майбутньому у зв`язку з виконанням зобов`язань за кредитними договорами. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників. Відповідно до предмету договору (п.1.1), перелік боржників за кредитними договорами міститься в реєстрі боржників. Так, згідно з засвідченою копією витягу з реєстру боржників до вказаного договору, під номером 143 зазначені відомості про кредитний договір №015-07526-310513 від 31.05.2013, боржник - [PERSON] . Залишкова сума кредиту становить 5 022,00 гривень, прострочені відсотки 4 578,04 гривень, штрафи 10 393,02 гривні. Сплата платежу в якості компенсації за придбання права вимоги підтверджена платіжним дорученням №21 від 18.10.2022 в строки, визначені п.7.2. договору. Судом також встановлено, що 01.07.2024 між ТОВ «Компані Фінанс» та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги №01/07, відповідно до якого всі права і обов`язки за кредитним договором №015-07526-310513 від 31.05.2013, на підставі якого вчинено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, перейшли до [PERSON] . Вказаної обставини не було відомо на час ухвалення первісного заочного рішення суду. Згідно з п. 1.2 договору, новий кредитор ( [PERSON] ) заміняє кредитора (ТОВ «Компані Фінанс») у всіх правовідносинах і процесах, що виникли чи можуть винивнкути в майбутньому у зв`язку із виконанням зобов`язань за кредитними договорами. До договору доданий реєстр боржників, у якому містяться дані про боржника [PERSON] та реквізити кредитного договору, право вимоги за яким відступлено. Пунктом 1.3 обох договорів передбачено можливість наступного відступлення набутого права вимоги. Відомостей про визнання недійсним даного договору або його оспорювання матеріали справи не містять. Згідно з постановами приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кудрановського Ю.В. про закінчення виконавчого провадження від 19.12.2023, а також приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишиної Л.В. від 31.01.2024, рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2023 повністю та фактично виконано в частині стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу (п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження») (з обох відповідачів по 744,30 гривень та по 2\~789,50 гривень відповідно). Задовольняючи позов (стосовно відповідача-1 та відповідача-2), суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відноситься до нотаріальних дій (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Так, ст.88 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису (15.06.2021), визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. П.п. 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. П.2 Переліку документів було передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п.10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі №826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Суд враховує, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, яка згідно інформації ЄДРСР України опублікована 13.11.2017. Тобто, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 була відновлена. Разом з цим, резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 №92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Згідно із п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні", при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином, до обов`язків нотаріуса входить перевірка безспірності боргу боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України "Про нотаріат" нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, в постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. На час розгляду справи Розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" виключено з Переліку на підставі Постанови КМ №480 від 19.04.2022, але в часі виключення відбулось пізніше дати вчинення виконавчого напису. Проте, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного у даній справі виконавчого напису застосував не чинну на момент здійснення нотаріальної дії норму Переліку, вказаного вище, яка скасована у судовому порядку. Крім того, безспірність заборгованості, як необхідна умова вчинення виконавчого напису нотаріуса згідно зі ст.88 Закону України «Про нотаріат» з тексту виконавчого напису не вбачається, оскільки вказані у написі реквізити кредитного договору та договору про відступлення прав вимоги на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», вочевидь, не є доказами на підтвердження такої безспірності та, тим більше, строку її виникнення та наявних складових. При цьому, підставами оскарження виконавчих написів, на переконання суду, може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника або окремих складових заборгованості. Суд зауважує, що повідомлення новим кредитором (відповідачем) на ім`я позивача про відступлення права вимоги в порушення ч.2 ст.517 ЦК України, як і дійсність розрахунку заборгованості, періоди нарахування складових заборгованості матеріалами справи не підтверджено. Відповідно, позивач не мав змоги відповідно до ст.518 ЦК України висловити заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язанні до вчинення нотаріальної дії. При цьому, відповідачами доказів протилежного в порушення свого обов`язку доказування на виконання ч.1 ст.81 ЦПК України не надано. Суд окремо наголошує, що зі змісту виконавчого напису не вбачається повного переліку документів, наданих стягувачем приватному нотаріусу для вчинення нотаріальної дії. Вищезазначені обставини свідчать про те, що заборгованість позивача не є безспірною. На підставі наведеного суд приходить до переконання про вчинення виконавчого напису здійснено із порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки за обставин, встановлених судом, правових підстав для його вчинення нотаріусом не було, тому суд визнає оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Стосовно належного відповідача у справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Ч.1 ст.48 ЦПК визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Так, тлумачення ч.1 ст.512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Судом встановлено, що станом на час звернення до суду з позовом, право вимоги до позивача за договором №015-07526-310513 від 31.05.2013, заборгованість за яким стягнута оспорюваним виконавчим написом, виданим приватним нотаріусом Данич О.Ф. 15 червня 2021 року, належало Товариству з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс». Звертає на себе увагу й та обставина, що на момент відкриття виконавчого провадження за заявою про примусове виконання виконавчого напису первісним відповідачем у справі, право вимоги за вказаним вище договором вже відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» й договір набрав чинності. За приписами ст.50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Виходячи з положень ст.55 ЦПК України процесуальне правонаступництво має місце у випадку заміни, в тому числі кредитора, після відкриття провадження у справі на будь якій стадії судового процесу. Проте, як вже зазначалося, заміна кредитора за зобов`язаннями позивача мала місце до відкриття провадження у цій цивільній справі. Таким чином, заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, безпосередньо стосуються прав та обов`язків як первісного відповідача, за заявою якого вчинено виконавчий напис та відкрито виконавче провадження, так і співвідповідача, виходячи із вимог ст.55 ЦПК України та змісту договору №РтК/1-ЮО від 01.07.2022. Відповідно, підстав вважати суб`єктний склад учасників справи неналежним у суду немає. Суд наголошує, що за своєю юридичною природою позов - це матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем). Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам. При розгляді справи відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд також враховує правові позиції, наведені у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 204/4071/14, пр.№61-360св18, від 09.02.2022 у справі №547/210/20, пр.№61-16834св21, від 15.02.2023 у справі № 947/10174/21, пр.№ 61-11444св22, від 13.07.2022 у справі №761/825/20, пр.№61-12951св21, від 02.11.2022 у справі №758/14101/16-ц, пр.№61-17550св21, та постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц, пр.№14-557цс19, від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр.№14-84цс19. Стосовно вимог до [PERSON] (відповідача-3), суд виходить з висновків, здійснених Великою Палатою Верховного суду у постанові від 08.11.2023 у справі № 206/4841/20, пр. № 14-55цс22. Так, судом не встановлено підстав для відступу від раніше здійснених висновків в межах розгляду даної справи. Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) Велика Палата Верховного Суду також висловилась, щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації. Таких обставин у даній справі за позовом [PERSON] судом не встановлено. Суд також наголошує, що правом на здійснення фінансових операцій фізична особа володіти не може за замовченням (п.33,65 ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії"). Велика Палата Верховного суду також виснувала, оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті\~512\~та статті\~1054 ЦК України, то ТОВ «ФК «Інвестстандарт» не могло відступити права вимоги на користь зазначеної фізичної особи. Враховуючи наведене, вимоги ч.2 ст.215 ЦК України, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до відповідача-3 (фізичної особи [PERSON] ), адже відступлення права вимоги відповідачем-2 за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті\~512\~та статті\~1054 ЦК України. За нормою ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, зважаючи на зазначені вище положення закону та обставини справи, надаючи їм належну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог до відповідача-1 та відповідача-2 в повному обсязі та відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача-3. Задовольняючи позов, суд за нормами ч.1-3 ст.141 ЦПК України ухвалює стягнути порівну з кожного відповідача (1 та 2) судовий збір на користь позивача. Так, за розгляд немайнової вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 992,40 гривень, за подання заяви про забезпечення позову 496,20 гривень, відповідно, вказана сума має бути повернута позивачу. Стосовно клопотання сторони позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. П.1,2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. У ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, до суду надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.08.2022, укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Юрконсалт» Геннадія Працевитого». Згідно з п.3.1 договору, розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковий договір) до вказаного договору, який вважається його невід`ємною частиною. Порядок визначення вартості послуг, перелік яких наведений у п.1.2 договору, визначається у п.3.3 договору. Крім того, судом досліджено додатковий договір від 02.08.2022, укладений між тотожними сторонами. Так, представництво та захист інтересів клієнта щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (р.№17673 від 15.06.2021), передбачено п.1 додаткового договору. Вартість послуг з написання позовної заяви відповідно до п.2.1-2.2. договору становить 3 000,00 гривень, заяви про забезпечення позову 1 500,00 гривень. За змістом п.3.1 гонорар адвоката дорівнює 1 079,00 гривень, порядок та строки оплати узгоджені сторонами згідно з п.4.1, 4.1.2. додаткового договору. Під час розгляду справи суд дослідив рахунки та відповідні акти (у засвідчених копіях) про сплату послуг з правничої допомоги, призначення яких відповідає змісту договорів, на загальну суму 5 579,00 гривень, із підписами сторін. Наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги АР №1092375 від 22.08.2022, виданий адвокатом Працевитим Г.О. підтверджує, що повноваження адвоката укладеним договором не обмежуються. Заперечень проти розміру витрат на правову допомогу стороною відповідача не надано. Тому, враховуючи загальні засади цивільного процесуального законодавства та критерії відшкодування, їх доцільність та співрозмірність, суд дійшов висновку про те, що з відповідачів-1 та 2 порівну необхідно стягнути на користь позивача витрати на правову (правничу) допомогу у сумі 5 579,00 гривень, тобто, у повному обсязі. Згідно з постановами приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кудрановського Ю.В. про закінчення виконавчого провадження від 19.12.2023, а також приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишиної Л.В. від 31.01.2024, рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2023 повністю та фактично виконано в частині стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу (п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження») (з обох відповідачів по 744,30 гривень та по 2\~789,50 гривень відповідно). Тому повторному зверненню до примусового виконання судове рішення в частині судових витрат не підлягає, на чому суд наголошує учасникам справи.

Outcome: approved