Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

30 липня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 20 лютого 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №63. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та відсутність взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Вказує, що з відповідачем спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим. 31 липня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. В прохальній частині позову просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 лютого 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №63 ( а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] ,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№ 559\~від 22 червня 2016 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Судом встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, фактично шлюбні відносини припинено. За змістом ч. 1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач просила залишити прізвище [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved