Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

03.06.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року у справі №136/212/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з позивача, [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO], у розмірі частки його заробітку доходу щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 01.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2007 гривень 00 коп. від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 01.02.2019 і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до [INFO] . Рішення набрало законної сили та видані виконавчі листи на підставі яких були відкриті виконавчі провадження. Наразі, у Ірпінському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться на виконанні виконавчий лист №136/212/19 виданий 09.12.2019, виконавче провадження [NUMBER]. В подальшому, 02.02.2023 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2023 року у справі №136/201/23, що набрало законної сили 21.09.2023 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини - задоволені в повному обсязі та виключені відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини з актового запису №9 від 16.01.2019 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницької області 16.01.2019. Тобто, Позивач не є біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , що встановлено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2023 року, у якому оспорювався факт батьківства щодо дитини. Відповідно, судом встановлені обставини, що впливають на припинення стягнення аліментів. Чинним законодавством не передбачено можливість внесення змін до виконавчого листа про стягнення аліментів чи його скасування. Тому, позивач вважає, що вимога про припинення стягнення з нього, [PERSON] аліментів на користь відповідачки на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , що стягуються за судовим рішенням, є правомірною. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.06.2024 заяву [PERSON] про забезпечення позову у справі за його позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини задоволено та зупинено стягнення за виконавчим листом №136/212/19 виданим 09.12.2019 року Липовецьким районним судом Вінницької області на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року у справі №136/212/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до завершення розгляду справи про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини (виконавче провадження [NUMBER] що знаходиться в Ірпінському відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)). Ухвалою суду від 20.06.2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, однак до суду надійшла заява від представника позивача, в якій остання просила суд розгляд справи проводити без її та позивача участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку з огляду про таке. Судом встановлено, що відповідно до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року у справі №136/212/19 (а.с. 21-22) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO], у розмірі частки його заробітку доходу щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 01.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2007 гривень 00 коп. від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 01.02.2019 і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до [INFO] . Рішення набрало законної сили та видані виконавчі листи на підставі яких були відкриті виконавчі провадження. Наразі, в Ірпінському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться на виконанні виконавчий лист №136/212/19 виданий 09.12.2019, виконавче провадження [NUMBER], що підтверджується роздруківкою постанови про відкриття виконавчого провадження з автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с. 9). В подальшому, 02.02.2023 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини. Позивач обґрунтовував свій позов наступними обставинами: «Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15.04.2021 шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується роздруківкою з ЄДРСРУ (а.с. 15-16). У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві позивач вказав, що на момент зачаття та народження [PERSON] він з відповідачем з 2015-2016 років уже не проживав. Батьком народженої дитини, а саме сина [PERSON] , [INFO] був записаний позивач, оскільки на той час шлюб не було розірвано. Однак з цим позивач був не згоден та стверджує, що з відповідачем через дрібні сварки довгий період, а саме з 2015-2016 років, тобто до зачаття дитини приживали окремо, інтимних стосунків не підтримували. А тому, враховуючи викладене вище, позивач дану дитину своєю кровною не вважає. Для підтвердження даних обставин, просив суд призначити судово-генетичну експертизу. Відповідно до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2023 року у справі №136/201/23 (а.с. 17-20), що набрало законної сили 21.09.2023 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини - задоволені в повному обсязі та виключені відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини з актового запису №9 від 16.01.2019 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницької області 16.01.2019. Тобто, позивач не є біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , що встановлено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21 серпня 2023 року, у якому оспорювався факт батьківства щодо дитини. Дане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законно сили. Таким чином, судом були встановлені обставини, що впливають на припинення стягнення аліментів. Чинним законодавством не передбачено можливість внесення змін до виконавчого листа про стягнення аліментів чи його скасування. Тому, позивач вважає, що вимога про припинення стягнення з [PERSON] аліментів на користь відповідачки на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , що стягуються за судовим рішенням, є правомірною. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України (далі - СК України), передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 2 статті 136 СК України встановлено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Зі змісту ст. 80 СК України слідує, що зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають саме батьки. Відповідно до ст. 121 СК України загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати аліментів та заборгованостей, які утворилися за період, коли він був записаний батьком дитини. Зі змісту позовної заяви слідує, що на користь відповідача продовжують нараховуватися аліменти на утримання дитини, батьком якого позивач не є, а тому звернувся до суду з проханням припинити виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Судом встановлено, що позивач є військовим та стягнення проводиться офіційно щомісяця, заборгованості не виникло, що підтверджується довідкою №19854 від 29.05.2024, що видана Ірпінським ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Аліменти - це кошти для утримання, які закон зобов`язує платити одного з батьків неповнолітньої дитини. Їх можуть перераховувати в добровільному порядку, а можуть - за рішенням суду. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч. 3 ст. 181 СК України). Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. Згідно з ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Так, за правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому не можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа № 511/219/18). Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно ніколи не був) батьком дітей. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей. Таким чином починаючи з 21 серпня 2023 року у позивача відсутній обов`язок по утриманню та вихованню дитини, відповідно до рішення суду. Тобто, з 21 серпня 2023 року відсутні підстави вважати позивача [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим відповідно до норм Сімейного кодексу України, відсутні підстави продовження стягнення аліментів за виконавчим листом №136/212/19, що виданий 09.12.2019, виконавче провадження [NUMBER], виданим за рішенням суду від 04 жовтня 2019 року, тобто виконання слід припинити. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача про звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами керується ч.1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211 грн. за подачу позовної заяви та 605,60 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved