Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що з відповідачем припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного сімейного господарства. Від шлюбу мають спільних дітей, з них малолітня дитина - [PERSON] та неповнолітня дитина - [PERSON] . Подальше сумісне життя, примирення та збереження родини неможливе. Зазначила, що з відповідачем проживають окремо. [PERSON] надала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач\~\~[PERSON] у судові засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони одружені з 23.04.1996 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 17, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровської районної державної адміністрації. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 12.01.2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 19; неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 24.09.2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1027; Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд вважає, що даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровської районної державної адміністрації 23.04.1996, актовий запис № 17, дошлюбне прізвище позивача є [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача необхідно задовольнити, присвоївши їй дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved