Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-13 00:00:00

Представник позивача Кульгейко Л.Ю. звернулася в інтересах [PERSON] до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати договір оренди землі № 33 від 01.09.2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» предметом якого є земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 2,7700 га, кадастровий номер 7425589700:03:000:0378, яка розташована на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, номер запису про інше речове право: 25900723, зареєстроване державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Устименко Юлією Петрівною 30.01.2015 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,7700 га, кадастровий номер 7425589700:03:000:0378, яка розташована на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Раніше власником зазначеної земельної ділянки був [PERSON] , який помер [INFO] . 01.09.2011 між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» був укладений договір оренди землі №33. У зв`язку з отриманням земельної ділянки як спадкоємцем між сторонами 03.05.2018 була укладена додаткова угода до договору оренд землі №33 від 01.09.2011 року, якою до договору були внесені відповідні зміни й строк дії договору оренди був продовжений до 30.01.2020. 23 січня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» була укладена додаткова угода б/н, якою текст договору оренди землі №33 був приведений до вимог нормативних актів, якими врегульовані відносини пов`язані з орендою земельних ділянок. Всупереч умовам договору відповідач не сплачував позивачу орендної плати за 2022 та 2023 роки, що вказує на порушення істотних умов договору та є підставою для розірвання договору оренди землі. Розпорядженням голови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2023 року, справу передано за підсудністю на розгляд Куликівському районному суду Чернігівської області. За результатами автоматизованого розподілу між суддями, справа надійшла в провадження судді Коренькова А.А. 27 березня 2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 26 квітня 2024 року. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову. Вказує, що фактично спір відсутній та не потребує судового розгляду. Зазначає, що невиконання істотних умов договору оренди землі №33 від 01.09.2011 в частині систематичного порушення термінів сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки виникло через збройну агресію російської федерації та окупацію села Красне в лютому та березні 2022 року. У відповіді від 22.02.2024 відповідач на звернення позивача запропонував в добровільному порядку припинити дію договору № 33 від 01.09.2011 та повернути останньому земельну ділянку кадастровий номер 7425589700:03:000:0378. Відповідь на заяву позивача 22.03.2024 була повернута без вручення. Зазначає, що до подання позову пропонували позивачу в добровільному порядку припинити дію договору оренди №33 від 01.09.2011 та повернути земельну ділянку з кадастровим номером 7425589700:03:000:0378 площею 2,77 га. Зазначає, що підтверджує свій намір повернути спірну земельну ділянку і розірвати договір добровільно. Представник позивача надала відповідь на відзив, в якій вказує, що посилання відповідача на збройну агресію російської федерації та окупацію села Красне в лютому березні 2022 року є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними належними та допустимими доказами, оскільки не доведено причинно-наслідкового зв`язку неможливості належно виконати свої зобов`язання згідно умов конкретного договору оренди землі № 33 від 01.09.2011 року, предметом якого є земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 2,7700 га кадастровий номер 7425589700:03:000:0378, яка розташована на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Протягом 2022 та 2023 років Відповідач жодного разу не звертався ані усно ані письмово до Позивача для попередження останнього про те, що ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» зазнало впливу обставин непереборної сили і не може виконати свої зобов`язання згідно умов договору оренди землі № 33 від 01.09.2011 року. Зазначає, що відповідач визнав факт, що здійснив виплату орендної плати за 2022 та 2023 роки з затримкою, а тому така виплата фактично є погашенням простроченої заборгованості. Пропозицію відповідача на розірвання спірного договору оренди позивач не отримувала, [PERSON] не знала і не могла знати про наявність даного відправлення. Відповідачем, в порушення вимог ч.3 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», не надано ні суду ні Позивачу рішення зборів учасників, або іншого вищого органу юридичної особи Відповідача, про надання згоди Адміністративному директору ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» [PERSON] на вчинення значного правочину. Вказує, що за відсутності згоди учасників товариства підписані аміністративним директором ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» [PERSON] угода про припинення договору оренди землі №33 від 01.09.2011 року та акт повернення земельної ділянки з кадастровим номером 7425589700:03:000:0378, площею 2,77 га. є нікчемними. Ухвалою суду від 26.04.2024 судом були витребувані додаткові докази, в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. 24 травня 2024 року розгляд справи відкладено. Ухвалою суду від 20 червня 2024 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті на 02 липня 2024 року. Ухвалою суду від 02.07.2024 відкладено розгляд справи та повторно витребувано докази. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами заяви по суті справи та докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01 вересня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» було укладено договір оренди землі № 33 щодо земельної ділянки площею 2,77 га з кадастровим номером 7425589700:03:000:0378 (а.с.66 - 67). [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 2,7700 га, кадастровий номер 7425589700:03:000:0378, яка розташована на території Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, номер запису про право власності: 25900661, зареєстроване державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Устименко Юлією Петрівною 24.04.2018 року (а.с.11). 27 вересня 2003 травня 2018 року між ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору землі №33 від 01 вересня 2011 року, згідно п.2 якої встановлено: «В оренду передається земельна ділянка кадастровий номер 7425589700:03:000:0378, загальною площею 2,77 га, в тому числі 2,77 га ріллі». (а.с.12) 3 січня 2018 року між ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору землі №33 від 01 вересня 2011 року (а.с. 13-14). 25 січня 2024 року [PERSON] письмово звернулася із заявою до ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», яку було отримано 31.01.2024, з проханням надати надежним чином посвідчену копію договору оренди землі №33 від 01.09.2011 та довідку/виписку про сплату орендної плати за 2018-2023 роки за вказаним вище договором (а.с. 18-19). Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі». Згідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди, строк дії договору, орендна плата, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, умови збереження стану об`єкта оренди, умови та строки передачі землі, умови повернення, існуючі обмеження щодо використання ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини та відповідальність сторін. Частиною 1 ст. 96 Земельного Кодексу України передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок та орендну плату. З пункту 11 додаткової угоди до договору оренди землі №33 від 01.09.2011 вбачається, що орендар зобов`язаний щорічно сплачувати орендну плату згідно умов даного договору не пізніше 30 грудня розрахункового року. Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.02.2024 відповідач не сплатив орендну плату за 2022 та 2023 рік, що свідчить про систематичність порушення істотних умов договору оренди землі №33 (а.с.16-17). За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Водночас абз. 6 ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» передбачає обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно пункту «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий правовий висновок зроблений в Постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18. Суд зазначив, що оскільки встановлено факт систематичної несплати орендної плати, відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договору це є правовою підставою для розірвання договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За наведених обставин, суд вважає доведеним, що відповідач систематично порушував строки сплати оренди землі позивачу, що є підставою для вимоги позивача про розірвання договору оренди. Твердження відповідача про те, що порушення строків оплати за договором були викликані обставинами непереборної сили, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано доказів, що він повідомив орендодавця про наявність форс-мажорних обставин, за яких орендар позбавлений можливості своєчасно внести орендну плату та не надав доказів причинного зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин та неможливістю своєчасного внесення орендної плати за спірним догоровом. Щодо тверджень відповідача про відсутність спору між сторонами та припинення дії договору оренди землі №33 від 01.09.20211 суд вказує наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Правочин про розірвання договору оренди (суборенди) землі сільськогосподарського призначення, орендарем (суборендарем) за яким є юридична особа приватного права (крім акціонерного товариства, повного та командитного товариства), є значним правочином та потребує попереднього прийняття загальними зборами учасників або іншим вищим органом такої юридичної особи рішення про надання згоди на його вчинення (крім випадку, якщо статутом юридичної особи прямо передбачено, що такий правочин не є значним). Згідно п.10.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ», загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного. Відповідно до пп.10.2.15 п.10.2 Статуту, до компетенції загальних зборів, зокрема, належить надання згоди на вчинення товариством, або від імені товариства, або в інтересах товариства правочинів, наслідком яких є надання у користування, у т.ч. у суборенду, третім особам земельних ділянок сільськогосподарського призначення, правочинів щодо припинення або зміни умов користування товариством земельними ділянками сільськогосподарського призначення (за виключенням умов продовження строків дії діючих договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та укладання нових). Згідно п. 10.3 Статуту, рішення загальних зборів з питань, передбачених підпунктами 10.2.2, 10.2.3, 10.2.4, 10.2.5, 10.2.7, 10.2.11, 10.2.13, 10.2.14, 10.2.15 статуту, приймаються одностайно всіма учасниками товариства, які мають право голосу з відповідних питань (а.с.157). З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань про ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» вбачається, що учасниками товариства є дві юридичні особи : ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДОБРОДІЯ ТРЕЙД» з часткою 90%; та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ПРОГРЕСИВНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ СТРАТЕГІЇ», яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок ПАЙОВОГО ЗАКРИТОГО НЕДИВЕРСИФІКОВАНОГО ВЕНЧУРНОГО ІНВЕСТИЦІЙНОГО ФОНДУ «ДЕВЕЛОПМЕНТ АГРО», частка 10% (а.с. 132 -133, 173-175). Згідно Протоколу загальних зборів №162/1, які відбулися 10.04.2024, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду, загальними зборами учасників відповідача були розглянуті питання про надання згоди на вчинення значних правочинів, а саме розірвання договору оренди землі укладених між Товариством та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та надання повноважень адміністративному директору Товариства на укладання та підписання угод про дострокове розірвання (припинення) договорів оренди землі укладених між Товариством та [PERSON] ( [NUMBER] ) (а.с.155). Зі змісту даного протоколу вбачається, що на загальних зборах учасників товариства був присутній та приймав рішення з питань порядку денного лише один учасник товариства, а саме ТОВ «ДОБРОДІЯ ТРЕЙД» в особі директора [PERSON] , що суперечить вимогам п. 10.3 Статуту ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», щодо одностайного прийняття рішення про припинення оренди землі всіма учасниками товариства. За наведених обставин, рішення прийняте загальними зборами учасників відповідача є нікчемним та не свідчать про задоволення вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано доказів відсутності спору між сторонами та доказів на підтвердження повноважень адміністративного директора ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» Шкітюка В.В. на підписання угоди про розірвання спірного договору оренди земельної ділянки. В той же час, твердження відповідача про готовність в позасудовому порядку задовольнити вимоги позивача, суд розцінює як фактичне визнання ним позову. За наведених обставин позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки її до розгляду. Позивачем у зв`язку з розглядом справи були понесені судові витрати в сумі 15000 грн. на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 статті 137 ЦПК України). Згідно з правилами пункту 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пунктів 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved