Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за договором №210116-33296-1 від 16.01.2021 в сумі 21 834 грн 80 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 9 000 грн. Заявлені вимоги мотивують тим, що 16.01.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] було укладено кредитний договір №210116-33296-1, який було підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кредит в сумі 4 000 грн строком на 13 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. 01.07.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021, відповідно до умов якого право вимоги за договором №210116-33296-1 від 16.01.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 01.07.2021 до договору відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021, ТОВ «ФК «Ріальто» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 834 грн 80 коп. з яких: 4 000 грн - заборгованість за кредитом, 17 834 грн 80 коп. - заборгованість за нарахованими процентами. В порушення взятих на себе зобов`язань [PERSON] умови договору не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість за договором в сумі 21 834 грн 80 коп. Ухвалою суду від 25.06.2024 позовна заява ТОВ «ФК «Ріальто» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Вказаною ухвалою суду витребувано від акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул.Автозаводська, 54/19) інформацію, а саме: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 16.01.2021 по 21.01.2021 з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 16.01.2021 по 21.01.2021; надати інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних ім`я [PERSON] . Відповідач у відповідності до ст.278 ЦПК України відзив на позов, у наданий судом строк до суду не подала. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному провадженні без повідомлення сторін не надала. Звернулась з заявою в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та прохала зменшити суму судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. Тому, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено, що 16.01.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] було укладено кредитний договір №210116-33296-1, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до п.1.1 Договору, Товариство надає Позичальникові грошові кошти в сумі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в строки, визначені цим Договором. Процентна ставка за користування Кредитом становить - 1,99% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування Кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього Договору. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього Договору (п.1.2 Договору). Пунктом 1.3 Договору встановлено, що строк надання Кредиту становить 13 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 календарних днів. Строк надання Кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених Правилами та Договором. Відповідно до п.1.6 Договору Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Пунктом 2.4. Договору визначено, що Позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк сплачувати нараховані проценти за користування. Повідомляти товариству про зміну даних, зазначених у розділі 6 Договору в 3-денний строк з моменту виникнення таких змін. У разі продовження строку користування Кредитом (оформлення пролонгації відповідно до Правил), сплачувати Товариству проценти за користування Кредитом у розмірі 1,99% в день (річна процентна ставка становить 726,35%) від суми Кредиту, починаючи з першого дня продовження строку користування Кредитом на період строку її дії. При цьому сторони визнають, що така зміна процентної ставки є їх двостороннім взаємним рішення, попередньо узгодженою умовою даного пункту договору. Відповідно до п.3.1 - 3.4 Договору Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України та цим Договором. Порушення умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії Договору. У випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених цим Договором, Позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 3.5% (річна процентна ставка становить 1277.50 %) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих Позичальнику за цим Договором за кожний день користування. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Пунктом 3.5 Договору визначено, що нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом (крім випадку, узгодженого Сторонами в пункті 3.7. цього Договору). При цьому проценти за користування Кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання Позичальнику (дня перерахування грошових коштів на банківський рахунок до якого випущено електронний платіжний засіб Позичальника, номер якого, визначено у пункту 1.6. цього Договору. Відповідно до п.5.1.-5.3 Договору, даний Договір складено в 2 (двох) оригінальних примірниках, у електронному вигляді українською мовою, по одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу. Позичальник після укладення цього договору завантажує його з особистого кабінету на свій персональний комп`ютер або інший пристрій який дає можливість позичальнику переглядати укладений договір, створювати його копію на паперовому носії таким чином та у такому форматі, що унеможливлює зміну його змісту. За бажанням позичальника, яке визначається у його особистому кабінеті, товариством на його адресу може бути надісланий договір в паперовому вигляді. Підписуючи даний Договір, Позичальник засвідчує, що:ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом Договору, Додатків до нього та Правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватись; інформація надана Товариством забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги за цим Договором без нав`язування її придбання; надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання електронного підпису в якості аналога власноручного підпису; надав згоду на передачу своїх персональних даних та їх обробку Товариству, в тому числі з метою оцінки фінансового стану Позичальника та його спроможності виконати зобов`язання за договором; надав згоду на те, що Товариство, з метою отримання інформації про фінансовий стан Позичальника та перевірки його кредитної історії, має право звернутися до третіх осіб, які пов`язані з Позичальникомділовими, професійними, особистими, сімейними або іншими стосунками, а також Бюро Кредитних історій; надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань перед Товариством за цим Договором, Товариство має право передати персональні дані Позичальника третім особам (включаючи, але не обмежуючись, Бюро Кредитних історій, Кредитним установам, колекторським компаніям тощо) для захисту своїх законних прав та інтересів;має згоду іншого з подружжя на укладення цього Договору (в разі перебування в одруженому стані);. адреса електронної пошти та номер мобільного оператора, зазначені у розділі 6 цього Договору, належить позичальнику, і забезпечені засобами захисту від доступу третіх осіб; надав згоду на отримання повідомлень з інформацією Товариства щодо укладення та виконання цього Договору. Суд наголошує, що згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Суд вказує, що без ідентифікації клієнта, без перевірки правильності введення коду направленого на мобільний телефон клієнта, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. За змістом положень ст. 652 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Таким чином, договір №210116-33296-1 від 16.01.2021 укладено відповідно до положень ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до копії платіжного документу №355496764 від 16.01.2021, ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» на платіжну картку № [NUMBER] здійснено переказ грошових коштів в сумі 4 000 грн згідно договору №210116-33296-1 від 16.01.2021 на умовах фінансового кредиту. Як убачається з інформації, наданої АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.06.2024, на ім`я [PERSON] в АТ «Універсал Банк» емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Фінансовий номер телефону платіжної картки № [NUMBER] за період з 16.01.2021 по 21.01.2021 [NUMBER] . Згідно наданої виписки по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 16.01.2021 по 21.01.2021, убачається, що 16.01.2021 на вказаний картковий рахунок було зараховано грошові кошти в сумі 4 000 грн. Всупереч умовам кредитного договору №355496764 від 16.01.2021 відповідач [PERSON] не виконала своїх зобов`язань. Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №355496764 від 16.01.2021 станом на 23.10.2023 загальна заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором складає 21 834 грн 80 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 4 000 грн, заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 1, 99 % за кожен день користування кредитом за період з 13.01.2021 по 29.01.2021 (включно) - 1 034 грн 80 коп., заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 30.01.2021 по 29.05.2021 (включно) - 16 800 грн. 01.07.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021, відповідно до умов якого право вимоги за договором №210116-33296-1 від 16.01.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідно до п. 1.1. Договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників (позичальниками за Кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Первісному кредитору. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Акті прийому-передачі прав та додаткових договорах до Договору. Згідно із п.1.2. Договору про відступлення права вимоги, право вимоги до Боржників (позичальників) за Кредитними договорами відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за Кредитними договорами; право вимоги суми нарахованих процентів за Кредитними договорами, строк платежу яких настав на дату укладання цього Договору; право нарахування процентів, неустойки, штрафів, пені; тощо. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 01.07.2021 до договору відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021, ТОВ «ФК «Ріальто» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 000 грн з яких: 4 000 грн - заборгованість за кредитом, 17 834 грн 80 коп. - заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом положень ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статтей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч.2, 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд вказує, що між ТОВ «ФК «Ріальто» в особі директора Картамишева С.О. та ФО-П Руденко К.В. укладено договір про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02.06.2022. У вказаному договорі визначено вартість послуг виконавця, а саме: 8 000 грн - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника Замовника; 12 000 грн - складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції; 15 000 грн - складання касаційної скарги; 3 000 грн - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення; 1 000 грн - складання на надсилання адвокатського запиту; 1 000 грн - складання заяв, клопотань; 2 500 грн - участь у судовому засіданні. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг №140 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022, ФО-П Руденко К.В. підготував позовну заяву про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] за Договором №210116-33296-1 від 16.01.2021 (вартість послуги 8 000 грн) та склав адвокатський запит про витребування доказів по боржнику [PERSON] за Договором №210116-33296-1 від 16.01.2021 (вартість послуги 1 000 грн). Загальна вартість наданих послуг 9 000 грн. Відповідно до положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 визначено, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За таких обставин, суд вважає необхідним здійснити розподіл витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Ріальто» витрати на правову допомогу в сумі 4 000 грн, що є розумним, справедливим та співмірним із предметом спору. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже з урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позивачу необхідно повернути 50 % судового збору, сплаченого ним при подачі позову та з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір у сумі 1 342 грн.

Outcome: approved