Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

В травні 2024 року Акціонерне товариство ?Акцент-Банк? (надалі - АТ ?Акцент-Банк?) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просило суд: стягнути з [PERSON] на свою (АТ ?Сенс Банк?) користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26 серпня 2020 року, яка станом на 07 квітня 2024 року складає 27 418, 55 грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги АТ ?Акцент-Банк? обґрунтовує тим, що 26 серпня 2020 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцепт-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцепт-Банку відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач, зі свого боку виконав умови договору та перерахував кошти, а відповідачка їх отримала, однак, свої зобов`язання [PERSON] за кредитним договором порушила та кошти згідно умов договору не повернула. Станом на 07 квітня 2024 року у відповідачки існує заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 24 418, 55 грн., з яких: 17 515, 69 грн. - заборгованість за кредитом; 9 902, 86 грн. - заборгованість по відсоткам. А тому, для захисту порушеного права позивач звернувся до суду вищезазначеним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін по справі за позовом АТ ?Акцент-Банк? до [PERSON] про стягнення заборгованості. 08 серпня 2024 року відповідачкою на адресу суду було направлено відзив на заявлені АТ ?Акцент-Банк? позовні вимоги, в якому просила суд, застосувати позовну давність та відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. У своїх запереченнях, відповідачка посилалась на те, що розмір кредитного ліміту у розмірі 20 000, 00 грн. не підтверджено; розмір відсотків встановлені Тарифами користування кредитною карткою і Умовами та Правилами надання банківських послуг, які нею не підписані, а тому, не були їй відомі. На думку відповідачки, підписання паспорту споживчого кредиту не можу вважатися належним чином укладенням договору про споживчий кредит, дотримання його форми та погодження умов. Також, відсутні підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, відповідачка вважає, що суд повинен застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності та відмовити АТ ?Акцент-Банк? у задоволенні позовних вимог. Відповідь на відзив до суду не надходила. Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про це у своїй позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з?явилася; про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; направила письмовий відзив на позов та просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч.1, 3 ст.509 ЦК України, зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено, що 26 серпня 2020 року між Акціонерним товариством ?Акцент-Банк? (надалі - АТ ?Акцент-Банк?) та [PERSON] (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За даною заявою Банк встановив Позичальнику кредитний ліміт. Дана заява фактично є кредитним договором підписана [PERSON] , що підтверджує її погодження на умови, викладені в заяві. Крім того в заяві зазначено, що [PERSON] ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг. В той же час суду не надано доказів, що зазначені Умови та Правила надання банківських послуг підписані відповідачкою, а тому суд, не може їх прийняти до уваги як належні докази домовленості сторін про істотні умови договору. Однак, відповідачка ознайомилася та підписала Паспорт споживчого кредиту за програмою ?Кредитна картка?. Зокрема, зазначеним Паспортом визначено розмір відсотків, які має сплатити Позичальник за користування кредитними коштами. Як вбачається із наданої позивачем банківської виписки по рахунку, Позичальник користувалася кредитними коштами. Згідно Паспорту споживача, кредитні кошти надаються протягом одного дня. 26 серпня 2020 року позивачем було відкрито рахунок на ім?я [PERSON] та видано картку з встановленим лімітом у розмірі 20 000, 00 грн. (а.с.16, 17). Згідно виписки по картці, 27 серпня 2020 року. Тобто на наступний день, [PERSON] вперше скористалася послугами АТ ?Акцент-Банк?. Крім того, з боку відповідачки не було спростовано, що отримані нею грошові кошти, які відображені у вищезазначеній виписці по картці були повернуті у повному обсязі (у виписці відображена значна кількість зняття готівки, у порівнянні із сумами, які були внесені на погашення кредиту). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором за період часу з 26 серпня 2020 року по 07 квітня 2024 року складає: 17 515, 69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 902, 86 грн. - заборгованість за відсотками, а всього - 27 418, 55 грн. Відповідачка в судове засідання не з?явилася, не надала суду доказів, що зазначена у позовній заяві позивачем сума заборгованість є меншою чи взагалі відсутня. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ ?Акцент-Банк?). Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв?язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 26 серпня 2020 року процентна ставка не зазначена. Однак, процентна ставка за користування коштами встановлена паспортом споживчого кредиту. Також варто зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 26 серпня 2020 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ ?Акцент-Банк? не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідачки на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту та процентів на загальну суму 27 418, 55 грн. Що стосується посилань відповідачки про застосування позовної давності, як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог АТ ?Акцент-Банк?, то вони судом не приймаються до уваги виходячи з наступного. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов?язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов?язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п?ята статті 261 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Між сторонами укладено кредитний договір у формі анкети-заяви за зразком, розробленим банком. При цьому заява позичальника не містить умов щодо сплати процентів та інших платежів після закінчення дії договору. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). У анкеті-заяві позичальника від 26 серпня 2020 року відсутнє посилання на домовленість сторін щодо збільшення строку давності. Відсутній і окремий договір про збільшення строку позовної давності. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Факт укладення кредитного договору підписанням заяви-анкети від 26 серпня 2020 року, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 20 000, 00 грн., відповідачка не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи строк дії кредитної картки № 5375235103087647 від 26 серпня 2020 року - термін дії до березня місяця 2027 року, з позовом щодо стягнення заборгованості АТ ?Акцент-Банк? звернулось 06 травня 2024 року, тобто, ще до закінчення строку дії картки. Крім того, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020, який набрав чинності 02 квітня 2020 року), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Строк дії карантину неодноразово продовжувався. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України ?Про введення воєнного стану в Україні? від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України ?Про затвердження Указу Президента України ?Про введення воєнного стану в Україні? від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З урахуванням вищезазначеного, позивачем не пропущено строк позовної давності, а відтак, суд відхиляє посилання відповідачки на пропуск позивачем строку позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні позову. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved