Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

ТОВ «ФК\~«Еліт Фінанс»\~звернувся в\~суд із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~посилаючись на\~те,\~що 06.07.2016\~року між\~АТ «Альфа-Банк»\~та \~ [PERSON] \~укладено договір\~№ 630439463\~про обслуговування\~кредитної картки\~та відкриття\~відновлювальної \~кредитної лінії.\~Ліміт кредитної\~лінії складає\~20\~000\~грн,\~процентна ставка\~26\~%\~річних. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 20 грудня 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 107\~867,53 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 06 липня 2016 року № 630439463,\~укладеним між\~АТ «Альфа-Банк»\~та відповідачем.\~[PERSON] свої зобов`язання не виконала, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь: заборгованість за кредитним договором у розмірі 107\~867 грн. 53 коп , судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 7\~100 грн. та сплаченого судового збору. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 19.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Суду направлена відповідь на відзив щодо не визнання обставин на які посилається відповідач. Дані щодо набуття права вимоги до інших осіб, крім відповідача, є банківською таємницею, а тому не підлягають доступу. Внаслідок націоналізації змінено назву банку АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк», що є загальновідомою інформацією та не підлягає доведенню. Існування заборгованості по кредиту доведена наданим до позовної заяви розрахунком, виписикою, як і докази про отримання відповідачем кредиту. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимои не визнав, підтримав наданий відзив та пояснив, що вимоги позивача не доведені належними доказами, відсутні докази надання відповідачу кредиту, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 06 липня 2016 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630439463, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у виді відновлювальної кредитної лінії на 24 місяців зі сплатою 26 % річних за користування кредитом. Факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів за даним договором підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] . З зазначеної виписки встановлено активне користувння відповідачем кредитними коштами з грудня 2017 року по лютий 2020 року. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд підкреслив, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, яка передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за рахунком позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру. Як встановлено судом, позивачем зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору №630439463 виконано, проте [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконувала, щомісячно кредит не сплачувала, внаслідок чого утворилась заборгованість. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 06 липня 2016 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.1050 та ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Згідно ч.\~1\~ст.\~1077\~ЦК України,\~за договором\~факторингу (фінансування\~під відступлення\~права грошової\~вимоги)\~одна сторона\~(фактор)\~передає або\~зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження другої\~сторони (клієнта)\~за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідач [PERSON] заборгованість за договором не сплатила, що є порушенням прав кредитора. Станом на 20 грудня 2021 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 107\~867,53 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 94\~889 грн. 94 коп., несанкціонований овердрафт 2\~048 грн. 09 коп., заборгованість за відсотками 10\~929 грн. 50 коп. Що стосується заперечень представника відповідача суд виходить з наступного. З 01 грудня 2022 року в Україні офіційно працює АТ «Cенс Банк», завершено юридичні процедури відмови від бренду Альфа-Банк. Дана інформація є загальновідомою, у відкритому доступі, тому посилання представника відповідача що виписка з банківського рахунку видана неуповноваженою юридичною особою є безпідставною. Заперечення представника відповідача про неотримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів не доведені належним чином, оскільки як убачається з досліджених у судовому засіданні доказів встановлено використання останньою кредитних коштів, що не спростовано в ході судового розгляду. Представник відповідача не заперечував, що у його довірителя відкритий рахунок у АТ «Сенс Банк» , проте не довів відсутність кредитної лінії відкритої на ім`я [PERSON] . Посилання на ненадання позивачем реєстру боржників з переліком їх особистих даних, розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників, а також іншої інформації взагалі не ґрунтуються на нормах закону, оскільки статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Статтею 21 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформаці. . Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Отже, надання повного реєстру боржників з переліком їх особистих даних, розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників, а також іншої інформації, суперечить вимогам норм законодавства , що наведені вище. Розмір заборгованості, яка відображена у детальному розрахунку, не спростована будь-яким контррозрахунком відповідача. Інші заперечення які зазначені у відзиві та підтримані в судовому засіданні представником відповідача не спростовують ні факту отримання відповідачем кредитних коштів, ні наявності заборгованості по кредиту. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, у судовому засіданні не знайшли підтвердження обставини на які посилався представник відповідача як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню , а саме підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 107\~867,53 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з акту № 3 приймання-передачі виконаних робіт від 25.01.2024 року загальна вартість наданої правничої допомоги складає 7100 грн. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). У ході судового розгляду представником відповідача не заявлено клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу . Суд, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7100 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved