Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення з ТОВ «Харківська роздрібна компанія» заборгованості по заробітній платі за період з червня 2016 по жовтень 2023 року у сумі 104\~766,01 грн та просила визнати причину пропуску звернення до суду із позовом поважною. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що в період з 24.06.2015 по 05.10.2023 вона знаходилася у трудових відносинах з ТОВ «Харківська роздрібна компанія». Посадові обов`язки виконувала повністю, нарікань з боку відповідача не було. За час перебування у трудових відносинах з відповідачем ним була нарахована, але не виплачена заробітна плата, компенсація за невикористані відпустки за червень 2016 року жовтень 2023 року в сумі 104\~766,01 грн. Заборгованість розрахована позивачкою за фактичними даними. При звільненні розрахунок заборгованості із зазначенням кожного окремого виду виплати, позивачці виданий не був. На неодноразове звернення довідка про заборгованість з заробітної плати їй надана не була. Після звільнення 05.10.2023 позивач неодноразово зверталася до ТОВ «Харківська роздрібна компанія», намагалася отримати довідку про заборгованість з заробітної плати з метою звернення до суду, але вказану довідку їй так і не надали. Посилаючись на ч. 2 ст. 233 КЗпП вважає, що строк для звернення до суду не пропущений, оскільки заборгованість їй не виплачена, довідка про розрахунок або повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні до сьогодні їй не надані. 13.02.2024 від представника відповідача ТОВ «Харківська роздрібна компанія» надійшов відзив на позов, в якому просив застосувати до вимог [PERSON] наслідки пропуску строку позовної давності на звернення до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та відмовити позивачу у задоволені позовної заяви. Представник відповідача зазначив, що докази надані позивачем не відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства. Так, додані до позовної заяви довідка про заборгованість із заробітної плати станом на 05.10.2023, заявка із зазначенням заробітної плати на лютий 2022 року та заявка із зазначенням заробітної плати на жовтень 2023 року, не містять ні дати, ні номеру та не підписані уповноваженою особою. Такою особою відповідно до відомостей з ЄДР є [PERSON] . Представник відповідача стверджує, що позивач не зверталася до відповідача з питань врегулювання спору. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] неодноразово протягом періоду з 24.02.2022 по 05.10.2023 зверталася до директора ТОВ «Харківська роздрібна компанія» із проханням надати їй відпустку без збереження заробітної плати, які надавалися позивачу відповідно до її заяв (копії надані суду). Оскільки фактично позивач знаходилася у відпустці без збереження заробітної плати з 24.02.2022 по 05.10.2023, службові повноваження не здійснювала, то вимоги про сплату заробітної плати в сумі 104\~766,01 грн не підтверджується належним доказом. Також представник відповідача зазначає, що позивач звернулася до суду 16.01.2024, тобто з пропуском строку, визначеного 233 КЗпП України. Ухвалою судді від 18.01.2024 провадження по справі відкрито в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Клопотання представника позивача від 14.02.2024 залишено без задоволення як таке, що не відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України. 19.02.2024 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за правилами позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 22.05.2024 до суду надійшла заява представника позивача про долучення доказів, яке задоволено судом, надані докази долучені до матеріалів справи. Ухвалою суду від 22.05.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено, клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від ТОВ «Харківська роздрібна компанія» (адреса: 61038, м.\~Харків, пр.\~Льва Ландау, буд. 182): розрахунок сум, нарахованих при звільненні [PERSON] , із зазначенням окремо кожного виду виплати; відомості щодо наявності або відсутності заборгованості по заробітній платі ТОВ «Харківська роздрібна компанія» звільненому працівнику [PERSON] 27.05.2024 від відповідача до суду надійшла заява про неможливість подання витребуваних доказів, оскільки витребувані докази відсутні та відсутня можливість їх сформувати. Зазначає, що внаслідок ведення бойових дій, спричинених військовою агресією РФ, 17.03.2022 була знищена внаслідок пожежі нежитлова будівля літ «Х-1» по [ADDRESS] , де знаходилася бухгалтерія відповідача, комп`ютерна техніка, первинні документи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, в обґрунтування позовних вимог надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник позивача зазначив, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про здійснення розрахунку, проте відповідач не сплати заборгованості по заробітній платі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволенні позову. Представник позивача зазначив, що на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано неналежний доказ, складений особою, яка перебувала у відпустці, лише директор може складати та підписувати довідку про заборгованість по заробітній платі працівника. На даний момент на ТОВ немає фахівця, який би міг скласти довідку про заборгованість по заробітній платі. На питання суду представник відповідача пояснив, що він не володіє інформацією про наявність або відсутність у відповідача заборгованості по заробітній платі перед позивачем, таку інформацію йому не було повідомлено. Суд, вислухавши доводи представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Відповідно до трудової книжки [PERSON] 24.06.2015 була прийнята до ТОВ «Харківська роздрібна компанія» на посаду старшого бухгалтера у бухгалтерію по строковому трудовому договору. 05.10.2023 [PERSON] звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на підставі наказу від 25.09.2023 №67к (а.с. 9-10). Відповідно до наказу №67к про припинення трудового договору від 05.10.2023 [PERSON] звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. В наказі зазначено компенсація відпустки 309 календарних днів: з 24.06.2016 по 23.06.2017 основана щорічна відпустка 5 к.д.; з 24.06.2017 по 23.06.2018 основана щорічна відпустка 24 к.д.; з 24.06.2018 по 23.06.2019 основана щорічна відпустка 24 к.д.; з 24.06.2019 по 23.06.2020 основана щорічна відпустка 24 к.д.; з 24.06.2020 по 23.06.2021 основана щорічна відпустка 24 к.д.; з 24.06.2021 по 23.06.2022 основана щорічна відпустка 24 к.д.; з 24.06.2022 по 23.06.2023 основана щорічна відпустка 24 к.д.; з 24.06.2023 по 05.10.2023 основана щорічна відпустка 7 к.д. Компенсація соціальної додаткової відпустки: за 2015 рік 17 к.д, за 2016 рік 17 к.д., за 2017 рік 17 к.д., за 2018 рік 17 к.д., за 2019 рік 17 к.д., за 2020 рік 17 к.д., за 2021 рік 17 к.д., за 2022 рік 17 к.д., за 2023 рік 17 к.д. (а.с.11). На підтвердження суми заборгованості по заробітній платі [PERSON] надано суду довідка б/н, без дати, в якій зазначено, що залишок зарплати до виплати на 05.10.2023 становить 104\~766,01 грн (а.с.12); заявка від 03.10.2023, з якої вбачається, що зарплата за жовтень 2023 року [PERSON] 100\~015,98 грн, податків 48\~780,92 грн, РКО 150,02 грн, загалом 148\~946,92 грн (а.с.13); заявка від 03.10.2023, відповідно до якої зарплата [PERSON] за лютий 2022 року складає 7296,47 грн (4750,03грн, податки 2539,31 грн, РКО 7,13 грн) (а.с.14). Зазначені документи підписані самою позивачкою, на них відсутній підпис посадової особи ТОВ «Харківська роздрібна компанія». Згідно з копіями заяв [PERSON] вона зверталася до директора ТОВ «Харківська роздрібна компанія» із заявами про надання відпустки без збереження заробітної плати на період карантина з 24.02.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 до 31.05.2022; згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з 01.06.2022 по 30.06.2022; з 01.07.2022 по 22.08.2022, з 23.08.2022 по 20.11.2022, з 21.11.2022 по 18.02.2023, з 19.02.2023 по 19.05.2023, з 20.05.2023 по 17.08.2023, з 18.08.2023 по 05.10.2023 (а.с.33-42). У травні 2024 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Харківська роздрібна компанія» із вимогою про надання розрахунку заборгованості по заробітній платі й виплату заборгованості (а.с.96,97,98). Наказом №121к від 22.12.2022 затверджено та введено в дію з 01.01.2023 штатний розпис ТОВ «Харківська роздрібна компанія», відповідно до якого посадовий оклад старшого бухгалтера складає 12\~350 грн (а.с.120-125). Між ПАТ «Концерн Авек та Ко» як орендодавцем та ТОВ «Харківська роздрібна компанія» як орендарем укладено договір про передання за плату на визначений строк (з 01.01.2022 до 30.12.2024) об`єктів Торговельного центру «Барабашово» (а.с. 126-130). Відповідно до додатку №3 до договору оренди майна б/н від 07.12.2021 передано нежитлову будівлю літ. «Х-1» за адресою: вул. Академіка Павлова, 165-К (а.с.131). Відповідно до наказу №2/1-а від 01.02.2022 «Про визначення місця здійснення бухгалтерського обліку і зберігання первинних документів» визначено місце проведення бухгалтерського обліку і зберігання первинних документів ТОВ «ХРК» у кабінетах: №11 площею 10,6 кв.м, №12 площею 11,1 кв. м, №13 площею 10,8 кв. м, №14 площею 4,90 кв.м адміністративного корпусу за адресою: [ADDRESS] ; у нежитлових приміщеннях літ. «Х-1» заг. пл. 712,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] (а.с.132). До ЄРДР внесено відомості щодо кримінального провадження №22022220000000030 від 04.03.2022 за ч. 1 ст. 438 КК України, з якого вбачається, що завдано шкоду та значні руйнування за адресою: [ADDRESS] та житлових будинках поруч (а.с.133-134). Відповідно до акта від 29.09.2022 у зв`язку із пожежею, яка сталася внаслідок проведення бойових дій 17.03.2022 та 18.03.2022 у нежитлових приміщеннях літ «Х-1» площею 712,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] , констатується повне знищення первинних документів ТОВ «ХРК», які були переміщенні за вказаною адресою для зберігання (а.с.135-137). Відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій торговельних павільйонів, розташованих в Торговельному центрі «Барабашово» у м. Харкові та можливості їх подальшої експлуатації у нежитловій будова літ. «Х-1» в перший місяць бойових дій від вибухової хвилі сталося загоряння, павільйони та контейнери повністю згоріли та зруйновані, не експлуатуються (а.с.138-139). Відповідно до ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Що стосується звернення позивача з позовною заявою за межами строків позовної давності, суд зазначає таке. 05.10.2023 [PERSON] звільнилася з ТОВ «Харківська роздрібна компанія», з позовом до суду звернулася 16.01.2024. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Оскільки позивачем не було одержано письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні, а законом передбачено відрахування тримісячного строку звернення до суду саме з моменту одержання цього письмового повідомлення працівником, то позивачем строк звернення до суду не пропущений. Отже клопотання відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача задоволенню не підлягає. Статтею 43\~Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55\~Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ст.1\~Закону України\~«Про оплату\~праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Статтею 116 КЗпП передбачено, що при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Як зазначає позивач, ТОВ «Харківська роздрібна компанія» не виконало свого зобов`язання щодо видачі їй письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні. Відповідач, в свою чергу, не спростував це твердження позивача, на ухвалу суду щодо витребування розрахунку сум, нарахованих при звільненні [PERSON] , із зазначенням окремо кожного виду виплати; відомості щодо наявності або відсутності заборгованості по заробітній платі ТОВ «Харківська роздрібна компанія» звільненому працівнику [PERSON] , направив відповідь про неможливість надання таких доказів у зв`язку з їх знищенням внаслідок пожежі. Крім того, позивач зверталася до ТОВ «Харківська роздрібна компанія» із заявою про надання їй розрахунку сум, нарахованих при звільненні, а також просила провести розрахунок з нею, сплативши всю суму заборгованості (а.с.96,97,98). Відповідачем не здійснено остаточного розрахунку з позивачкою та не надано суду розрахунку про нараховані та виплачені їй суми при звільненні з посиланням на те, що знищена нежитлова будівля, де знаходилася бухгалтерія відповідача, комп`ютерна техніка, первинні документи. Водночас суду надано і позивачем, і відповідачем копія наказу від 05.10.2023 про припинення трудового договору [PERSON] , який містить розрахунок днів, за які підлягає сплаті компенсація відпустки, загалом 309 календарних днів. Отже, суд вважає неспроможним аргумент відповідача про неможливість вирахувати суму заробітної плати, яка повинна бути сплачена [PERSON] при звільненні. Роботодавець зобов`язаний був видати письмове повідомлення\~про нараховані\~та виплачені\~йому суми\~при звільненні\~(стаття\~116)\~та провести\~із звільненим\~працівником розрахунок не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Особливості виплати заробітної плати у період дії воєнного стану встановлені ч.1 ч. 4 ст. 10 Закону України «Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану». Так,\~заробітна плата\~виплачується працівнику\~на умовах,\~визначених трудовим\~договором. Роботодавець\~повинен вживати\~всіх можливих\~заходів для\~забезпечення реалізації\~права працівників\~на своєчасне\~отримання заробітної\~плати. Роботодавець\~звільняється від\~відповідальності за\~порушення зобов`язання\~щодо строків\~оплати праці,\~якщо доведе,\~що це\~порушення сталося\~внаслідок ведення\~бойових дій\~або дії\~інших обставин\~непереборної сили. Звільнення\~роботодавця від\~відповідальності за\~несвоєчасну оплату\~праці не\~звільняє його\~від обов`язку\~виплати заробітної\~плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності законодавчо закріплених підстав для несвоєчасної виплати заробітної плати, правом подання власного розрахунку заборгованості перед [PERSON] не скористався та, наполягаючи на недопустимості розрахунку позивача, у передбачений законом спосіб його не спростував. Оскільки відповідачем не спростовано відомостей щодо заборгованості по заробітній платі жодним достатнім доказом перед колишнім [PERSON] , відповідачем на вимогу суду не надано доказів на підтвердження нарахованих та виплачених сум при звільненні [PERSON] , суд приймає ці докази як допустимі. При цьому суд зауважує, що право на отримання заробітної плати є основним конституційним правом, яке не може бути обмежено без передбачених законом підстав. Такі підстави відповідачем суду не наведені та не доведені. За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача та стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 104\~766,01 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved