Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що вона, на підставі рішення Свалявського районного суду від 05.07.2023 року (справа №306/1192/19), є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що вказаний житловий будинок да винесення вказаного рішення суду належав її покійній доньці, яка відповідно до рішення Свалявського районного суду від 30.07.2021 року (справа №306/970/21), отримала у власність земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку. Вказує, о покійна виготовила технічну документацію на дану земельну ділянку, згідно якої їй присвоєно кадастровий номер: 2124010100:01:026:0095, однак право власності на таку зареєстровано не було. Зазначає, що в інший спосіб визнати за собою право власності вона не може, так як 16.01.2024 року її донька померла, тому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , розміром 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2124010100:01:026:0095. Сторони у судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у її відсутності. Представник Свалявської міської ради розгляд справи просила проводити за наявними у такій документами (а.с.25-28). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №351043922 від 19.10.2023 року та рішення Свалявського районного суду від 05.07.2023 року (справа №306/1192/19) [PERSON] належить житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.8, 17-19). Рішенням Свалявського районного суду від 30.07.2021 року (справа №306/970/21) за [PERSON] , [INFO] визнано право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (а.с.14-15). На вказану земельну ділянку [PERSON] було виготовлено технічну документацію та присвоєно кадастровий номер:2124010100:01:026:0095 (а.с.12-13,20). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3200097172022 від 17.01.2022 року, право власності на вказану земельну ділянку не зареєстровано (а.с.11). Відповідно до перекладу з угорської мови на українську свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла16.01.2024 року (а.с.10). Згідно п.9 ст. 27 ЗУ «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна\~реєстрація права\~власності та\~інших речових\~прав проводиться\~на підставі,\~зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. За приписами ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 377ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Велика Палата ВС в постанові від 16.06.2020 року (справа №689/26/17) дійшла наступного висновку враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 згаданого Кодексу визначено право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, визнання права. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачка є власником нерухомого майна (житлового будинку) розміщеного на спірній земельній ділянці, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved