Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення про те, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) як батько, самостійно виховує та утримує дитину віком до 18 років - доньку [PERSON] , [INFO] , без участі матері [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ). Вимоги заяви обґрунтовувались тим, що фактично тимчасово батько (заявник) [PERSON] мешкає разом із донькою [PERSON] у орендованому житловому будинку у селі недалеко від Києва за адресою: [ADDRESS] . Матір дитини, [PERSON] нещодавно виїхала з метою постійного проживання до Республіки Хорватія і не проживає разом із дитиною, має намір створити родину з іншим чоловіком та розірвати зв`язок з Україною, письмово відмовилася і не приймає участі у вихованні та утриманні своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , контактів з нею не підтримує, чим самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Відтак заявник [PERSON] як батько, з яким постійно проживає його малолітня донька, без участі матері самостійно виховує та утримує дитину віком до 18 років, тобто як батько є єдиним опікуном у дитини. Заявник в судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлявся належним чином, його представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про розгляд заяви повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також значила, що підтримує свою згоду від 02 липня 2024 року № OV-3837/2024 на постійне проживання доньки разом із батьком. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , у заявника [PERSON] , [INFO] у місті Києві народилася спільна дитина, донька [PERSON] . У Свідоцтві про народження Серія [NUMBER] від 06.12.2023, батьком дитини [PERSON] записаний [PERSON] (відповідний актовий запис № 4712 від 08.10.2021 складено за місцем державної реєстрації Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ). Згідно з посвідченою нотаріально у Республіці Хорватія, письмовою заявою (завірений переклад з хорватської мови) матері дитини, [PERSON] від 02 липня 2024 року номер OV-3837/2024, тривалий час, не менше ніж останні півтора року, одноособово, самостійно займається вихованням та утриманням їх спільної дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , виключно її батько, [PERSON] , та надає власну згоду як матір дитини, на постійне проживання доньки [PERSON] разом з батьком [PERSON] , [INFO] за його місцем проживання в Україні; гідно з договором оренди житла (житлового будинку) від 09 червня 2022 року, заявник та його донька, наразі вони проживають за адресою: [ADDRESS] , загальною площею (кв.м): 78.5, житловою площею (кв.м): 18.4. Нотаріально посвідченою і зареєстрованою у реєстрі за № 70, заявою [PERSON] від 05.02.2024 надано її згоду як матері дитини на тимчасовий виїзд за кордон у період з 01.03.2024 по 01.03.2026 її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка буде здійснювати поїздку у супроводі та під наглядом батька [PERSON] , [INFO] ; Факт утримання заявником доньки підтверджується: - квитанціями Ощадбанку про витрати протягом 2023-2024 років власника карткового рахунку [PERSON] за операціями розрахунку в торгово сервісній мережі ANTOSHKA KIYEV UKRAINE на придбання асортименту дитячих продуктів і товарів; - фіскальними чеками оператора фінансової системи «Вчасно каса» щодо придбання [PERSON] у торговельній мережі іграшок і дитячого одягу. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 Сімейного кодексу України). Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно частини третьої статті 151 Сімейного кодексу України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як передбачено статтею 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до частини першої статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава гарантує допомогу для одиноких матерів, батьків або усиновлювачів, які не перебувають у шлюбі. Зокрема, чинне законодавство передбачає ряд соціальних гарантій і державну допомогу на дітей одиноким батькам на умовах і в порядку, визначених Законами України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціальних гарантій для окремих категорій осіб» (Закон України від 02.06.2020 № 646-ІХ); постановами Кабінету міністрів України від 27.12.2001 № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», від 24.02.2003 № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», від 22.07.2020 № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» та іншими законодавчими і нормативно-правовими актами. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що встановлення у судовому порядку факту самостійного виховання та утримання заявником [PERSON] своєї малолітньої доньки, необхідне йому для оформлення документів для соціальної допомоги на дитину, яка виховується та утримується тільки одним з батьків, а також для реалізації його прав передбачених законодавством як особи, яка самостійно виховує та утримує дитину віком до 18 років. Зазначені у заяві обставини із посиланням на докази, підтверджують, що факт, який просить встановити заявник, має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування малолітньої дитини на самостійному вихованні і догляді заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів дітей та прав заявника як батька. Враховуючи наведене, а також те, що чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, суд приходить до висновку про задоволення вимог заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved