Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить визнати за ним право власності на гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] , так як звернувшись до державного реєстратора з метою реєстрації права власності, отримав відмову. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмовою заявою просив справу слухати без його участі та участі позивача, позов підтримує, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, письмовою заявою просив справу розглядати без його участі, позов визнає повністю. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області з метою реєстрації права власності на гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] , однак йому було відмовлено. Державний реєстратор у своїй відповіді повідомив, що зареєструвати право власності на вищевказаний гараж немає можливості, оскільки відсутні документи, передбачені для реєстрації об`єктів збудованих до 05 серпня 1992 року, що унеможливлює здійснення державної реєстрації речового права на вищевказаний гараж. Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року(зі змінами та доповненнями), для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення негосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із негосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об оптом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації права власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Крім цього, відповідно до п.80 Постанови КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитись на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно технічного паспорта на гараж за № [NUMBER] , який розташований по [ADDRESS] , виготовленого 09 червня 2024 року(а.с.6-9), власником є [PERSON] . Відповідно до характеристики об`єкта нерухомого майна (узагальнена інформація) технічного паспорта від 09 червня 2024 року рік спорудження гаражу [ADDRESS] є 1990 рік. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 червня 2024 року №382786365(а.с.11), право власності на гараж [ADDRESS] , не зареєстровано. Як вбачається з вищевикладеного, позивач в порядку передбаченому законом намагався зареєструвати право власності на гараж, але в зв`язку з тим, що відсутні документи, передбачені для реєстрації об`єктів збудованих до 05 серпня 1992 року, він був змушений звернутись до суду для визнання права власності на нерухоме майно. У відповідності з пунктом 1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року(зі змінами та доповненнями), державній реєстрації прав підлягають право власності на нерухоме майно, об`єкт незавершенного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникло до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з ч.3 ст.2 Закону у випадках, визначених ст.28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом, що передбачено ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершенного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст.ст.319, 321, 328, 392 ЦК України, та

Outcome: approved