Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

17.07.2024 заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою, згідно якої просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Довгалівка, Погребищенського району, Вінницької області, на території України станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилася [INFO] в місті Довгалівка Погребищенського району, Вінницької області, 20.02.1990 року була паспортизована паспортом громадянина СРСР. 27.03.1993 року вийшла заміж та до цього часу проживає с. Шевченкове, Охтирського району. Свого часу після укладення шлюбу не отримала паспорт громадянина України. При зверненні до Охтирського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області їй було відмовлено в видачі паспорта, оскільки крім зазначеного переліку документів яких їй необхідно подати, необхідне і рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України. В зв`язку з чим вона звернулася до суду в порядку окремого провадження із зазначеною заявою, оскільки становлення цього факту необхідне їй для отримання паспорта. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала та просила встановити факт постійного проживання на території України. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримав письмові пояснення які були надані до суду, що наразі не можливо за інформацією УДМС у Сумській області та документами поданими до суду ідентифікувати особу [PERSON] [INFO] як громадянку України. Для підтвердження заявленого факту, що має юридичне значення, необхідно обов`язково враховувати не тільки письмові докази, а й усні, а саме: покази свідків, приведених до присяги, яким відомі обставини, що мають значення для справи. Заслухавши пояснення заявника, її покази як свідка, представника заінтересованої особи, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Так згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [NUMBER] , виданого повторно 26.09.1997 року виконкомом Довгалівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, згідно з яким заявниця - [PERSON] , народилася, [INFO] , в селі Довгалівка Погребищенського району Вінницької області. Батько - [PERSON] , мати [PERSON] . У 1982 році у віці 16-ти років [PERSON] отримала паспорт громадянина СРСР [NUMBER] , виданий ВВС Золочівського райвиконкому Харківської області. 12.01.1985 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] », отримавши свідоцтво про шлюб ІІ [NUMBER] , видане 12.01.1985 року Тупальською сільською радою НовоградВолинського району Житомирської області. На нове прізвище « [PERSON] » заявниця отримала паспорт громадянина СРСР [NUMBER] , виданого 29.07.1986 року Новоград-Волинським РВВС в Житомирській області. Вказана інформація підтверджується Заявою на отримання паспорта зразка 1974 року (форма 1), від 25.07.1986 року яка зберігається у від цифрованому вигляді у Єдиному державному демографічному реєстрі під №1826U_52А_12_00009133. Заява про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] , виданого 20.02.1990 року Великописарівським РВВС Сумської області на прізвище « [PERSON] » в архівних обліках УДМС у Сумській області не збереглась, оформлення підтверджується згідно обліків форми - 2. 17 грудня 1988 року [PERSON] [INFO] розпочала свою трудову діяльність і була включена до членів колгоспу «Вперед» Богодухівського р-ну Харківської області. 14 жовтня 1989 року стала членом колгоспу «Україна» Великописарівського району Сумської області. 15 липня 1991 року прийнята на роботу дояркою у колгосп ім. леніна Богодухівського району Харківської області. 27.03.1993 року Заявниця уклала шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією, доданого до заяви, свідоцтва про шлюб (повторно) серії [NUMBER] , виданого Богодухівським відділом РАЦС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Водночас, змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », заявниця за обміном паспорта не звернулася. Трудова діяльність, згідно доданої копії трудової книжки колгоспника [NUMBER] , доданої до заяви завершується звільненням 03.05.1999 року з колгоспу ім. Ілліча Гадяцького району Полтавської області. Довідкою Дмитрівського старостинського округу Богодухівської міської ради від 18.04.2023 року №14.5.01.11/246 підтверджується реєстрація [PERSON] , [INFO] згідно домової книги №5 (1991-2007 роки) з 14 серпня 1991 року і по теперішній час. Довідкою Дмитрівського старостинського округу Великописарівської селищної ради від 02.10.2023 року №05-7/223 підтверджується проживання без реєстрації [PERSON] , [INFO] згідно книги погосподарського обліку №8 с. Шевченкове з 2015 року за адресою [ADDRESS] . Допитані як свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, підтвердили той факт, що [PERSON] станом на 24.08.1991 року та проживала на території України. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. За приписами ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями ч. 1 ст. 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц, тлумачення ст. 256 ЦПК України (ст. 293 ЦПК України у чинній редакції) свідчить про те, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. За приписами п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є, серед іншого, паспорт громадянина України. Згідно пп. «б» п. 7 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України», встановлення належності до громадянства України стосується осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту. В п. 10 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України», для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Суд зазначає, що відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. З огляду на викладені положення законодавства слід дійти висновку, що рішення суду про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 створює правові наслідки для такої особи при вирішенні питання про встановлення належності до громадянства України. Судом з наданих заявником доказів встановлено, що заявниця станом 24.08.1991 року і на даний час постійно (безперервно) проживає на території України. Таким чином, з огляду на намір заявниці встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту його постійного проживання станом на 24.08.1991 на території, яка стала територією України, має юридичне значення для заявниці та породжує для неї юридичні наслідки, оскільки встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, надані заявницею докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, і в своїй сукупності підтверджують факт постійного проживання заявниці на території України станом на 24.08.1991 року. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи заяву у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні вимог за заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved