Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

20\~вересня\~2021\~року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов (з урахуванням останніх уточнень від 20.09.2021 року) [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (до укладення шлюбу 30.09.2022 року - Симонян) до [PERSON] та його ж як законного представника дітей: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи: Дніпровська міська рада, Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, про визнання недійсним та скасування ордеру, визнання протиправними та скасування рішень, скасування права власності. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] разом з родиною - дітьми: [PERSON] , 1995 року народження, [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, та матір`ю [PERSON] до 2008 року мешкали у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Районною технічною комісією при Бабушкінській районній у м. Дніпропетровську раді цей будинок було визнано аварійним та непридатним для проживання. 16.05.2008 року протоколом засідання громадської комісії з житлових питань Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] з родиною була прийнята на квартирний облік як багатодітна сім`я з метою поліпшення житлових умов та отримання житла. У грудні 2008 року виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради на ім`я [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення № 08 серії Н/08 на право зайняття житлового приміщення родиною з 7 осіб, а саме квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Бабушкінської районної у місті ради № 786 від 21.11.2008 року. У грудні 2008 року родина Симонян на підставі виданого ордеру переїхала до квартири за адресою: [ADDRESS] , де проживає постійно й на даний час. У травні 2021 року на особистий номер [PERSON] зателефонував невідомий чоловік, який представився [PERSON] , та повідомив, що бажає зустрітися з питання квартири. У цей день він приїхав та повідомив, що є власником квартири, у якій проживає сім`я Симонян. З офіційного сайту «Судова влада» позивач дізналася. що [PERSON] подано позов про виселення [PERSON] та членів її сім`ї. Посадові особи Дніпровської міської ради не перевірили, що квартира є вільною та видали родині [PERSON] ордер на вселення в квартиру, яка була зайнята сім`єю [PERSON] . Сім`я Мильникових не вселилася в спірну квартиру протягом 30 днів, як передбачено законом. До того ж до 2021 року родина Симонян не знала про те, що на квартиру, у якій вони проживають видано ордер [PERSON] та членам його сім`ї з 4 осіб. Зазначені особи (відповідачі) у подальшому приватизували спірну квартиру. Оскільки ордер [PERSON] та членам його сім`ї видано на зайняту квартиру, що порушує права позивачів, просять: - визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 288 від 19.03.2019 року про видачу ордера на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - визнати недійсним та скасувати ордер від 02.04.2019 року, виданий Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на право заселення до квартири [ADDRESS] ; - визнати протиправним та скасувати рішення органу приватизації Дніпровської міської ради від 12.11.2020 року № 6/50-20 про передачу в спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] ; - скасувати свідоцтво про право власності, реєстраційний №50-Л-20, видане 12.11.2020 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - припинити та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 203408712101), а саме державну реєстрацію права власності № 39407319 від 24.11.2020 року на 1/5 частину квартири за [PERSON] , державну реєстрацію права власності № 39407379 від 24.11.2020 року на 1/5 частину квартири за [PERSON] , державну реєстрацію права власності № 39407233 від 24.11.2020 року на 1/5 частину квартири за [PERSON] , державну реєстрацію права власності № 39407175 від 24.11.2020 року на 1/5 частину квартири за [PERSON] , державну реєстрацію права власності № 39407454 від 24.11.2020 року на 1/5 частину квартири за [PERSON] 19.01.2022 року від представника відповідачів: Виконавчого комітету Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради Романчук М.М. надійшов відзив на позов. У відзиві зазначено, що Виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради на ім`я [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення № 08 серії Н/08 на право зайняття житлового приміщення родиною з 7 осіб, а саме квартири [ADDRESS] . Підставою видачі ордеру стало рішення виконкому Бабушкінської районної у місті ради № 786 від 21.11.2008 року. Однак виконавчим комітетом Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення № 0000000618 від 02.04.2019 року зі складом родини 4 особи, а саме на квартиру [ADDRESS] . Підставою видачі ордеру стало рішення Дніпровської міської ради № 288 від 19.03.2019 року. Ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення. [PERSON] перебував у Чечелівській районній у місті раді на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 20.04.2007 року складом сім`ї 5 осіб, а також має право на пільги. встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Станом на 10.12.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності відповідачів записи відсутні. Чотирикімнатна квартира [ADDRESS] перебувала в комунальній власності територіальної громади м. Дніпра. За відомостями Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зареєстровані особи за даною адресою відсутні. Протоколом № 12/18-1 засідання комісії при виконавчому комітеті міської ради з питань розподілу жилих приміщень, які надходять у власність територіальної громади міста Дніпра вирішено погодити надання жилого приміщення спірної квартири та видачу ордера [PERSON] на склад сім`ї 5 осіб. Згодом було встановлено, що ордер позивачу був наданий виконавчим комітетом Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради. Позивач у спірну квартиру заселилася та по теперішній час в ній мешкає. При прийнятті оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 19.03.2019 року № 288 та видачі ордеру від 02.04.2019 року № 0000000618 Виконавчому комітету Дніпровської міської ради не було відомо, що квартира не була вільною від заселення у зв`язку з відсутністю зареєстрованих осіб за вказаною адресою. На підставі викладеного просить вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства. 26.10.2022 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Рись Н.Ю. надійшов відзив на позов, у якому заперечувала проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовано тим, що враховуючи реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , позивачами не надано належних та допустимих доказів правомірності проживання в спірній квартирі та правомірності її зайняття, оскільки при вселенні в жиле приміщення позивачами ордер у житлово-експлуатаційну організацію, ймовірно, зданий не був, а тривалість проживання в спірній квартирі не свідчить про правомірність її зайняття. Вказана квартира станом на дату видачі ордеру на ім`я [PERSON] та його сім`ї юридично залишалася вільною, оскільки в житлово-експлуатаційну організацію родина Симонян ордер не здала, жодних зареєстрованих осіб у даній квартирі не значиться, договір найму жилого приміщення родиною Симонян не укладався. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 20.01.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити, у судове засідання 27.08.2024 року не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У судовому засіданні представник позивачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , адвокат Плотниченко Д.Г. позов підтримав, просив задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Рись Ю.В. проти позовних вимог заперечувала, просила в їх задоволенні відмовити. У судовому засіданні представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Ільїн О.М. проти позовних вимог заперечував. просив у їх задоволенні відмовити. У судове засідання представник відповідачів Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та третьої особи Дніпровської міської ради Романчук М.М. не з`явилася, надіслала до суду клопотання, у якому просила відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі, однак, доказів поважності неявки не надала, у відзиві на позов просила ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Враховуючи тривалість розгляду справи, а також те, що учасникам справи було надано достатньо часу для подання клопотань, пояснень, заперечень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи та її розгляд за відсутності зазначеного представника. Третя особа орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, представника в судове засідання не направив, причин його неявки суд не повідомив. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 04.12.2008 року Виконавчим комітетом Ленінської районної у місті ради м. Дніпропетровська на підставі рішення виконкому Бабушкінської районної у місті ради від 21.11.08 № 786 [PERSON] видано ордер на житлове приміщення № 08 серія Н/08. Відповідно до ордеру ордер видано на право зайняття житлового приміщення, що складається з чотирьох кімнат у ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , родиною з 7 осіб: [PERSON] (квартиронаймач), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук), [PERSON] (онук), [PERSON] (онук), [PERSON] (онука), [PERSON] (онука) (т. 1 а.с.11). На ордері зазначено, що він є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, при заселенні здається в житлово-експлуатаційне підприємство та дійсний протягом 30 днів. У грудні 2008 року родина Симонян вселилася в надану квартиру та проживає в ній на даний час, що підтверджено позивачами та допитаними в судовому засіданні свідками, а також у відзиві Виконавчого комітету Дніпровської міської ради і Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (т. 1 а.с.75). До заселення в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , позивачі мешкали за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані й на даний час. Будинок [ADDRESS] за результатами обстеження районною технічною комісією 24.04.2008 року було визнано аварійним. рекомендовано балансоутримувачу будинку звернутися в міськвиконком з питання надання житла сім`ям [PERSON] та [PERSON] у переселенському фонді (т.1 а.12). Також позивачем надано довідки про навчання її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (у різні періоди кожний) з 26.02.2009 року по 06.09.2021 року в КЗО «Середня загальноосвітня школа № 143» Дніпровської міської ради (т. 1 а.с.24-28), що розташований поряд з адресою: [ADDRESS] , та територіально віддалений від будинку [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 288 від 19.03.2019 року «Про надання квартири [ADDRESS] » надано чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] , [PERSON] зі зняттям з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та видано ордер на цю квартиру на склад сім`ї 5 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с.18). 02.04.2019 року Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради [PERSON] видано ордер № 0000000618 на право зайняття сім`єю з 5 осіб: [PERSON] (наймач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (донька) чотирикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.15). Вищевказана сім`я в спірну квартиру не вселялася, у подальшому ніколи в зазначеній квартирі не проживала. 12.11.2020 року рішенням органу приватизації Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради № 6/50-20 на підставі заяви [PERSON] вирішено задовольнити прохання наймача [PERSON] про передачу квартири, в якій він мешкає і яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та передати квартиру в спільну часткову (в рівних частках) власність (т.1 а.с.16). 12.11.2020 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради видано свідоцтво, реєстраційний № 50Л-20, відповідно до якого квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1 а.с.22) Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 203408712101, 24.11.2020 року зареєстровано за 5 особами: [PERSON] (номер запису про право власності 39407233), [PERSON] ( номер запису про право власності 39407175), [PERSON] (номер запису про право власності 39407319), [PERSON] (номер запису про право власності 39407379), [PERSON] (номер запису про право власності 39407454) в рівних частках, тобто по 1/5 частині за кожним (т.1 а.с.14,17). Дослідженням цивільної справи № 205/6880/17, матеріали якої надано Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська на ухвалу суду, встановлено, що в 2017 році [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Експрес» Дніпровської міської ради про визнання основним квартиронаймачем та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2021 року в підготовчому засіданні позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з надходженням заяви представника позивача про залишення позову без розгляду. Таким чином судом встановлено, що спірна квартира є єдиним житлом позивачів, так як квартира, у якій вони залишаються зареєстрованими, знаходиться в будинку, який визнано аварійним, а тому непридатним для житла. Посилання представника [PERSON] на докази, що знаходяться в цивільній справі № 205/6880/17 суд не бере до уваги, оскільки вони суперечать одне одному та доказам, наявним у справі, що розглядається. При цьому сам факт звернення [PERSON] до суду з позовом до КП «Експрес» Дніпровської міської ради про визнання основним квартиронаймачем та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , не спростовує факт вселення сім`ї Симонян у грудні 2008 року до квартири за адресою: [ADDRESS] , та постійного проживання в ній. Отже, матеріали справи № 205/6880/17 жодним чином не спростовують обставин, встановлених під час розгляду даної справи № 205/8131/21. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21 січня 1999 року у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року у справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року у справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року у справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року у справі «Суомінен проти Фінляндії»), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 288 від 19.03.2019 року про видачу ордера на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , а також про визнання недійсним та скасування ордеру від 02.04.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на право заселення до квартири [ADDRESS] , суд виходить з такого. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на повагу до житла. Статтею 47\~Конституції України\~гарантовано право\~кожного на\~житло.\~Держава створює\~умови,\~за яких\~кожний громадянин\~матиме змогу\~побудувати житло,\~придбати його\~у власність\~або взяти\~в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Статтею 51 ЖК України встановлено, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів місцевих рад, представників громадських об`єднань, трудових колективів. Згідно зі ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством України. Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Верховний Суд у постанові від 02.08.2023 року по справі № 464/2311/21 зробив висновок про те, що жиле приміщення, на вселення в яке видається ордер, повинно бути як фактично, так і юридично вільним. Ордер не може бути виданий також і на жиле приміщення, якщо в ньому будь-яка особа (хоча б й не на законних підставах) проживає.\~ Оскільки судом встановлено, що позивачі вселилися в квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі ордеру в грудні 2008 року, з цього часу постійно мешкають у квартирі, тобто квартира була зайнята позивачами на законних підставах, рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 288 від 19.03.2019 року «Про надання квартири [ADDRESS] », яким вирішено надати квартиру [PERSON] та членам його сім`ї та видати їм ордер на вселення до неї, порушує права позивачів, гарантовані Конституцією України, тому є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому на підставі протиправного рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради видано ордер на вселення відповідачів до спірної квартири, що порушує права позивачів на житло. Отже, оскільки видачею ордеру відповідачам на жиле приміщення, у якому на законних підставах проживають позивачі, порушено права останніх на зазначене в ордері жиле приміщення, відповідно до ст. 59 ЖК України ордер № 0000000618 на право зайняття сім`єю з 5 осіб: [PERSON] (наймач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (донька) чотирикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , підлягає визнанню недійним. Однак позовна вимога про скасування такого ордеру не підлягає задоволенню, так як законом не передбачено відповідний спосіб захисту прав. Вирішуючи вимогу позивачів щодо визнання протиправним та скасування рішення органу приватизації Дніпровської міської ради від 12.11.2020 року № 6/50-20 про передачу в спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] , а також скасування свідоцтва про право власності, реєстраційний №50-Л-20, видане 12.11.2020 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , суд виходить з такого. Статтею 9 ЖК України закріплено право громадян на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму. З наведених норм вбачається, що незважаючи, що позивачі не приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS] , їх право на безстрокове користування житлом на умовах найму зберігається. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Аналізом вказаної статті встановлено, що орган приватизації передає відповідним рішенням житло у власність громадянам, які постійно мешкають у ньому, а факт передачі оформлюється свідоцтвом про право власності. Як встановлено судом, у спірній квартирі мешкають позивачі, які вселилися в неї на підставі ордеру, а відповідачі ніколи не мешкали в цій квартирі, тобто рішення органу приватизації Дніпровської міської ради від 12.11.2020 року № 6/50-20 про передачу в спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] не відповідає закону , а також порушує права позивачів на користування квартирою. Враховуючи викладене, а також те, що рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 288 від 19.03.2019 року про видачу ордера на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на спірну квартиру скасовано судом, ордер визнано недійсним, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення органу приватизації Дніпровської міської ради від 12.11.2020 року № 6/50-20 про передачу в спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] , а також скасування свідоцтва про право власності на спірну квартиру, реєстраційний №50-Л-20, видане 12.11.2020 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на підставі вказаного рішення органу приватизації на ім`я відповідачів. Розглядаючи позовну вимогу про припинення та скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачами, суд виходив з такого. Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи, що судом скасовано свідоцтво про право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на спірну квартиру, державна реєстрація прав вказаних відповідачів у реєстрі прав власності на нерухоме майно підлягає скасуванню та припиненню. На підставі викладеного в сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 288 від 19.03.2019 року про видачу ордера на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; визнання недійсним ордера від 02.04.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на право заселення до вказаної квартири; визнання протиправним та скасування рішення органу приватизації Дніпровської міської ради від 12.11.2020 року № 6/50-20 про передачу в спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спірної квартири; скасування свідоцтва про право власності, реєстраційний №50-Л-20, виданого 12.11.2020 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; та припинення та скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] при зверненні з позовом сплачено судовий збір у розмірі 4\~540 грн., по 908 грн. за кожну вимогу. Таким чином, судовий збір на її користь підлягає стягненню з відповідачів, а саме: за першу та другу вимогу з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради у розмірі 1 816 грн., за третю (яка задоволена частково) та четверту 1\~362 грн., за п`яту вимогу з повнолітніх відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 908 грн. в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: partial