Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

03.01.2024 представник позивача звернувся до Великописарівського районного суду Сумської області із вказаною позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути із\~ [PERSON] \~на користьТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в\~сумі 34220,00\~грн.\~за договором\~про надання\~коштів у\~позику №\~2331790\~від 06.09.2021. Вимоги за позовом\~вмотивовані тим, що 06.09.2021\~між ТОВ\~«Лінеура Україна»\~та [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання коштів\~у позику\~№ 2331790\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями,\~підписаний в\~електронному вигляді.\~15.07.2022\~між ТОВ\~«Лінеура Україна»та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Згідно додатку № 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 2-15072022 від 15.07.2022, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складала 34220,00 грн. Представіник позивача зазначає, що на даний час відповідачка на користь нового кредитора ТОВ «Росвен Інвест Україна» жодних платежів не здійснював, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~ 09.01.2024 за ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання за участю сторін. 05.02.2024 за ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті з повідомленням сторін. 16.05.2024 актом приймання передачі Великописарівський районний суд Сумської області у відповідності до рішення Вищої ради правосуддя від 23.04.2024 № 1224/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Великописарівського районного суду Сумської області» у зв`язку зі зміною із 01.05.2024 територіальної підсудності судових справ передано до Охтирського міськрайонного суду Сумської області адміністративну справу № 575/4/24, провадження № 2/575/50/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 справа була передана до провадження судді Яценко Н.Г. 24.05.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області вказану справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи. Представник\~позивача в судове\~засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомила. Разом з тим, 10.07.2024 від представника відповідачки [PERSON] адвоката Лисенка А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість. Так, відповідно до ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Згідно вимог ч. 5. ст.\~178\~ЦПК України до\~відзиву додаються: докази,\~що підтверджують\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються заперечення\~відповідача,\~якщо такі\~докази не\~надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. За приписами ч. 8 \~ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що у порушення вимог п. 2 ч. 5. ст.\~178\~ЦПК України до відзиву на позовну заяву стороною відповідача не було надано документів на підтвердження його надіслання (надання) позивачу ТОВ «Росвен Інвест Україна». Так з наданої представником відповідача квитанції № 1300142 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 30.06.2024 вбачається, що відзив на позовну заяву було надіслано ТОВ «СВЕА ФІНАНС», яке не є учасником даної справи. З огляду на викладене суд вирішує справу за наявними матеріалами без врахування відзиву на позовну заяву. Приймаючи до уваги викладене, з огляду на згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів,\~ відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Як встановлено з матеріалів справи 06.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 2331790 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит на суму 11800,00 грн., зобов`язавшись повернути його та сплатити проценти за користування кредитом, строком на 10 днів (а.с. 5-11). Відповідно до п. 1.4 договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, якщо не виконані умови застосування зниженої процентної ставки. Знижена процентна ставка становить 1,90 % в день. Пунктом 2.1 договору визначено, що кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 5.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів. Відповідно до п. 5.3 договору клієнт здійснює платежі за договором, а товариство направляє отримані грошові кошти від клієнта на погашення заборгованості за Договором у такій черговості: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом нараховані проценти за кредитом; у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за договором. Відповідно до п. 10.7 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ITC товариства/зазначений в цьому договору. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р815 06.09.2021 14:20:18 (зворотній бік а.с. 11). Також 06.09.2021 [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором додаток №1 до договору - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту та Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 12-14). 15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором (а.с. 19-20). Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог\~ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В ч. 1 ст. 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст.ст.\~628,\~629\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 1 ст. 205 ЦК України\~передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно вимог\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У ч. 1 ст. 1047 ЦК України\~зазначається, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до\~ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції, визначені Закон України «Про електронну комерцію». З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою [PERSON] здійснено відповідний алгоритм дій, спрямований на укладення кредитного договору, виконанням яких вона підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі необхідні умови, відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, доданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості без банківської виписки з особового рахунку позичальниці не підтверджує, яку суму коштів отримала відповідачка за укладеними кредитними договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за їх користування була сплачена нею, та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Натомість, доданий до позовної заяви договір про надання коштів у позику № 2331790 від 06.09.2021 та додаток до нього з персональними даними відповідачки та умовами кредитування, не містять інформації щодо номера її банківської картки, на яку були перераховані кредитні кошти. Отже наданий представником позивача розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Згідно вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що відповідно до Реєстру боржників №1 до договору факторингу № 2-15072022 від 15.07.2022 відповідачка [PERSON] є боржником за кредитним договором № 2331790, загальна сума заборгованості становить 34220,00 грн., з яких 11800,00 грн. сума основного боргу; 22420,00 грн. сума основних процентів. Разом з тим, в доданому до матеріалів справи Реєстрі боржників №1, що є Додатком № 1 до договору факторингу № 2-15072022 від 15.07.2022 не міститься інформація про позичальника [PERSON] , а саме не вказано її прізвище, ім`я, по батькові; ідентифікаційний номер позичальника; реквізити кредитного договору; загальна сума боргу; банк, що надав кредит (первісний кредитор). Таким чином будь-яких доказів про передачу первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» позивачу ТОВ «Росвен Інвест Україна» прав вимоги серед інших боржників до відповідачки [PERSON] за договором № 2331790 про надання споживчого кредиту від 06.09.2021 в загальному розмірі 342200,00 грн. суду не надано. У постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. З огляду на викладене під час розгляду справи позивачем не доведено, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за кредитним договорам, і що розмір її заборгованості перед позивачем становить саме 34220,00 грн., оскільки суду не було підтверджено факту одержання позичальником від кредитора грошових коштів, шляхом надання виписки з особових рахунків клієнтів,\~виготовленої відповідно до\~п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, яка є підтвердженням виконаних за день операцій і призначається для видачі або відсилання клієнту, чи інших первинних документів, оформлених відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, стороною позивача належними та допустимими доказами не підтверджено набуття ним права грошової вимоги до боржниці [PERSON] за договором № 2331790 про надання споживчого кредиту від 06.09.2021, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і боржником [PERSON] , у зв`язку з чим не можна вважати ТОВ «Росвент Інвест Україна» належним позивачем у справі. Відповідно до\~ст.\~12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст.ст. 76,\~77\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України\~позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. За приписами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Доля судових витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed