Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.06.2024 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає із позивачем. Відповідач сплачує у добровільному порядку на утримання сина щомісячно 5000 грн., однак цих коштів позивачу не вистачає, тому позивач просила суд стягувати із відповідача щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Також в поданій заяві просила суд стягувати аліменти із відповідача із вересня 2024 року, оскільки відповідач до цього моменту сплачував їй щомісячно по 5000 (п`ять тисяч) грн.. Відповідач [PERSON] в судове засідання 03.09.2024 не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через сайт «Судова влада», що підтверджено матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із матеріалів справи встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 17.10.2018 року рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано (а.с.2-3). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Судом встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає із матір`ю, та перебуває на її утриманні. З пояснень позивача наданих у заяві відповідач частково надавав кошти на утримання дитини в сумі 5000 грн. щомісяця, але були затримки виплат таких коштів, що стало підставою для подання даного позову. Також із пояснень позивача після подання позову відповідач добровільно надав кошти на утримання дитини по 5000 грн. щомісяця, а відтак позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини з вересня 2024 року, оскільки до цього моменту вважає борг погашеним. Таким чином, судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку надавав кошти на утримання дитини, але періодично були затримки у їх виплаті, що є підставою для стягнення аліментів у судовому порядку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальний стан позивача, фізичний та майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, враховує потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток. Відповідач не надав суду доказів того, що не має можливості сплачувати кошти на утримання дитини, перебування на утриманні інших осіб, існування будь-яких інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання дітей. З урахуванням встановлених судом обставин справи, вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав дитини в даній справі. Таким чином позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання сина з вересня 2024, оскільки відповідач добровільно сплатив кошти на утримання сина до цього часу, суд вважає, що слід стягнення аліментів розпочати з 01 вересня 2024 року і проводити до повноліття дитини. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що у відповідності до приписів статті 141 Цивільного процесуального кодексу України позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів на утримання дитини до суду, то у такому разі судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184,185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved