Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Зіньківської міської ради з позовом про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину. В позові зазначено, що 31 серпня 2019 року сторони по справі уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, де було зроблено актовий запис №298. [INFO] у сторін по справі народилась дитина, дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] .Позивач зазначає, що відповідачка морально складно переносила післяпологовий період та материнство взагалі. Для неї було важко терпіти плач дитини, її хвороби, поганий апетит - вона не могла з цим всім впоратись. Їм допомагала сестра відповідачки - [PERSON] , а дружина майже не приділяла уваги доньці. Через це в їх сім`ї почались сварки та непорозуміння. Відповідачка неодноразово уходила з дому та із сім`ї. На вмовляння позивача вона поверталась, але життя в них не складалось, вона не могла і не хотіла виховувати дитину, психологічний стан відповідачки ще більше погіршився після початку воєнного стану в країні. В зв`язку з окупацією м. Слов`янська сторони вимушено переїхали в смт Шишаки. Через деякий час дружина повідомила позивача, що уходить із сім`ї. На прохання позивача та вмовляння вона не відреагувала. Свою нову адресу відповідачка не повідомила, заблокувала номер телефону позивача та він взагалі втратив з нею зв`язок. З того часу - з літа 2022 року відповідачка не проживає з позивачем та їх донькою, не піклується про дитину, не приділяє їй уваги, не годує, не надає необхідне лікування, тощо. Всім цим займається позивач та сестра відповідачки - [PERSON] , яка допомагає йому з донькою. Нещодавно позивач дізнався, що відповідачка проживає в м. Зіньків. Він розшукав її та спробував вмовити повернутись до нього та до дитини. Вона відповіла, що не повернеться і що дитина їй не потрібна. Відповідачка свідомо та злісно нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] вже два роки і не має намірів змінити свою поведінку. Крім того, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її здоров`я, підготовку до життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Більш того, відповідачка з самого дня народження дитини нехтує своїми правами, не приймає жодної участі у житті та розвитку дитини, тобто злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неї. В зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину. Ухвалою судді від 26 червня 2024 року було відкрито загальне позовне провадження та підготовче судове засідання призначено на 05.07.2024 року. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від позивача [PERSON] надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі, просить призначити справу до судового розгляду та в судове засідання викликати свідків: [PERSON] , [ADDRESS] ; [PERSON] , [ADDRESS] (а.с.26-27). Від відповідача [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги визнає (а.с.28). Третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень щодо призначення справи до судового розгляду до суду не надіслали (а.с.25). Підготовче судове засідання в справі було закрите та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання з`явився позивач [PERSON] , та його представник адвокат Долженко О.М. , відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином , до суду надіслала заяву в якій визнає вимоги та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав , розгляд справи прохала провести у її відсутність ( а.с. 28), представник третьої особи від органу опіки та піклування виконавчого комітету Зіньківської міської ради в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. В судовому засідання позивач [PERSON] позовну заяву підтримав в повному обсязі та суду повідомив, що [INFO] у сторін по справі народилась дитина, дочка [PERSON] , зазначає, що відповідачка морально складно переносила післяпологовий період та материнство взагалі. Для неї було важко терпіти плач дитини, її хвороби, поганий апетит - вона не могла з цим всім впоратись. Їм допомагала сестра відповідачки - [PERSON] , а дружина майже не приділяла уваги доньці. Через це в їх сім`ї почались сварки та непорозуміння. Відповідачка неодноразово уходила з дому та із сім`ї. На вмовляння позивача вона поверталась, але життя в них не складалось, вона не могла і не хотіла виховувати дитину, психологічний стан відповідачки ще більше погіршився після початку воєнного стану в країні. В зв`язку з окупацією м. Слов`янська сторони вимушено переїхали в смт Шишаки. Через деякий час дружина повідомила позивача, що уходить із сім`ї. На прохання позивача та вмовляння вона не відреагувала. Свою нову адресу відповідачка не повідомила, заблокувала номер телефону позивача та він взагалі втратив з нею зв`язок. З того часу - з літа 2022 року відповідачка не проживає з позивачем та їх донькою, не піклується про дитину, не приділяє їй уваги, не годує, не надає необхідне лікування, тощо. Всім цим займається позивач та сестра відповідачки - [PERSON] , яка допомагає йому з донькою. Нещодавно позивач дізнався, що відповідачка проживає в м. Зіньків, відповідачка з самого дня народження дитини нехтує своїми правами, не приймає жодної участі у житті та розвитку дитини, тобто злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неї. Позивач вважає, що подібна поведінка не відповідає поведінці справжньої матері. Представник позивача адвокат Долженко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що позивач до останнього зберігав ці фактичні дані про те, що мати не опікується зовсім дитиною та не звертався з таким позовом раніше , оскільки вважав за доцільне не травмувати дитину , та всіляко оберігав моральний спокій дитини , але на сьогодні при таких фактичних обставинах , що відповідачці по справі , матері [PERSON] дитина не потрібна , вона не утримує дочку та не спілкується з нею , проживає окремо від дитини , тоді батько для дитини на сьогодні це підтримка та турбота, тому прохала задовольнити позов тим самим позбавити відповідачку батьківських прав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , ( попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України та приведена до присяги) повідомила, що вона є рідною сестрою відповідачки, з сім`єю [PERSON] спілкується ще коли вони разом проживали в м. Слов`янськ, зараз проживає в смт Шишаки, де проживають позивач з донькою, з того часу як сторони переїхали Полтавську область, позивачка почала залишати сім`ю та в підсумку зашила, в спілкуванні з сестрою остання повідомила що дитина її не цікавить, вона хоче жити власним життям. Свідок [PERSON] допомагала доглядати малолітню дитину сторін, дитина абсолютно здорова, має стійкий емоційний стан, батько повністю утримує дитину, донька [PERSON] повністю забезпечина. Відповідач [PERSON] зовсім самоусунулася від утримання дочки та спілкування з нею, не з`являється до дитини, не телефонує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , ( попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України та приведена до присяги) повідомила, що вона є матір`ю позивача, постійно спілкується з сином та внучкою Поліною, стверджує що після народження внучки невістка [PERSON] почала менше часу приділяти сім`ї, залишала чоловіка та дитину, виховувати дитину допомагала сестра відповідачки - [PERSON] , яка любить дитину як свою. В підсумку [PERSON] зовсім залишила смію і переїхала в інше місто. Стосовно психологічних вад невістки повідомила, що їй про це нічого не відомо, але стверджує що [PERSON] була емоційна, повідомляє що батько повністю утримує дитину, не заважає спілкуванні дитини з матір`ю, але матір не шукає спілкування з дитиною. Відповідач [PERSON] самоусунулася від утримання дочки та спілкування з нею, не з`являється до дитини, не телефонує. В письмових поясненнях свідків [PERSON] та [PERSON] , які проживають в смт Шишаки, зазначено що вони проживають по сусідству з [PERSON] та його донькою [PERSON] , стверджують що батько проживають разом з донькою удвох. Третя особа виконавчий комітет Зіньківської міської ради Полтавської області надав рішення про відмову у наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки органу опіки і піклуванню не вдалося поспілкуватися з відповідачем [PERSON] .. Дослідивши письмові докази у справі та заслухавши свідків та учасників справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] (а.с.7), ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] (а.с.8), зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тимчасово проживає за адресою [ADDRESS] разом із своєю дочкою [PERSON] [INFO] (а.с.9), у свідоцтві про народження батьками записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.14), місце народження м. Слов`янськ, має паспорт громадянки України , номер [NUMBER] дата видачі 09.10.2019 року ( а.с. 10) ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] (а.с.11), [PERSON] зареєстрована за [ADDRESS] , взята на облік внутрішньо переміщеної особи 20.06.2024 року за адресою [ADDRESS] ( а.с.13) , відповідно до довідки лікаря педіатра [PERSON] вбачається, що дитина [PERSON] спостерігається лікарем педіатром, на диспансерному обліку не перебуває , з матір`ю дитини лікар не знайомий, для проведення планових щеплень та лабораторного обстеження та з приводу захворювань на прийоми дитину приводить батько (а.с. 15) , відповідно до заяви відповідача [PERSON] вбачається, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.28), виконавчий комітет Зіньківської міської ради Полтавської області надав рішення про відмову у наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки органу опіки і піклуванню не вдалося поспілкуватися з відповідачем [PERSON] (а.с. 70), відповідач - мати дитини [PERSON] - позовні вимоги визнала ( а с.28) , шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) був укладений 31.08.2019 року у м. Слов`янськ, зареєстрований Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №298 ( а.с. 12). Відповідно до пояснень свідків батько проживають з донькою вдвох, мати участі у вихованні і утриманні дитини не приймає (а.с. 29-30). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно зі ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 ст. 150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно дост.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від ЗО березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно спливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від ЗО березня 2007 року). Відповідачка свідомо та злісно нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої доньки Поліни вже два роки і не має намірів змінити свою поведінку. Крім того, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її здоров`я, підготовку до життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Більш того, відповідачка з самого дня народження дитини нехтує своїми правами, не приймає жодної участі у житті та розвитку дитини, тобто злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неї. Зазначені обставини довідкою лікаря, яку додаю, актом обстеження умов проживання, який буде наданий суду після отримання на адвокатський запит, а також будуть повністю підтверджені її ж сестрою та іншими свідками, клопотання про виклик яких буде заявлено в суді. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, що викладена у Постанові від 29.09.2021 року по справі №459/3411/17, провадження № 61 -10531св21, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним і де спорідненість з батьком не буде ані створювати будь-яких складнощів у житті дитини, ані надавати негативний приклад батьківської поведінки. Згідно ст.51 Конституції України, ст. 180,181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідні роз`яснення надані в абз. 7 п. 16 постанови Пленуму від 30 березня 2007 р № 3. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої доньки є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав, розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved