Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", через свого представника Костюшка Павла Миколайовича , що діє на підставі довіреності від 07 грудня 2023 року, звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього суму заборгованості: - за Договором позики №76556122 в розмірі 19822,50 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основною сумою боргу, 14822,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за Договором позики №4613125 в розмірі 11550 грн., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8550 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всього просить стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 31372,50 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 16 липня 2023 року між ТОВ "ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики №76556122. Також 01 жовтня 2023 року між ТОВ "ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики №4613125. Підписанням вказаних договорів, відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Відповідач також погодився, що до моменту підписання договорів позики вивчив ці договори та правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку, що розміщені на сайті банку, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цих договорів йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 14 червня 2021 року між ТОВ "ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №014/06/21, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №14 від 25 січня 2024 року та №19 від 27 лютого 2024 року до Договору факторингу №014/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за договором позики №76556122 набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19822,50 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 14822,50 грн. - заборгованість за відсотками та за договором позики №4613125 в сумі 11550 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу,8550 грн. - заборгованість за відсотками. Всупереч умовам договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитними договорами №76556122 та №4613125 у загальному розмірі 31372,50 грн. У своєму позові позивач просить розгляд справи здійснювати без їхнього представника та у випадку неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судових засідань, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подано. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Як визначено ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16 липня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики №76556122 (а.с.7-8), пунктом 1 якого визначено, що Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (Позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Також 01 жовтня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 4613125 (а.с.17-19). Згідно з п. 1 вказаного договору позики, позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк (строк позики), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням вищевказаних договорів позики, відповідач підтверджує, що вивчив дані договори та правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті банку, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цих договорів йому зрозумілі. У відповідності до умов даних договорів позики, дані договори укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію". 14 червня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (надалі - фактор) та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (надалі - клієнт) укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту (а.с.10-13). Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників №14 від 25 січня 2024 року та акту прийому-передачі реєстру боржників №19 від 27 лютого 2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.14, 24) та до витягу з реєстру боржників від 25 січня 2024 року та від 27 лютого 2024 року до цього ж договору (а.с.15, 25), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до боржників кількістю 4582 та 8053 відповідно, в тому числі до [PERSON] . Отже, за твердженням позивача, відповідно до вказаного договору факторингу, отримало право вимоги до відповідача за договорами позики №76556122 від 16 липня 2023 року та №4613125 від 01 жовтня 2023 року. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини за договорами позики №76556122 від 16 липня 2023 року та №4613125 від 01 жовтня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] виникли 16 липня 2023 року та 01 жовтня 2023 року відповідно, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року. Таким чином, на час укладення договору факторингу у ТОВ "ФК "ЄАПБ" було відсутнє право вимоги до [PERSON] за договорами позики №76556122 від 16 липня 2023 року та №4613125 від 01 жовтня 2023 року, оскільки відповідач, на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором. Проте, згідно витягу з реєстру прав вимоги №14 від 25 січня 2024 року та №19 від 27 лютого 2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" підписали передачу права вимоги за договорами позики №76556122 від 16 липня 2023 року та №4613125 від 01 жовтня 2023 року укладеним з відповідачем . У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13". Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. На підставі викладеного суд вважає, що ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не довело переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 14 червня 2021 року до відповідача за договорами позики №76556122 від 16 липня 2023 року та №4613125 від 01 жовтня 2023 року, які були укладені з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] , а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним договорами позики відсутні, оскільки ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не мало права на відступлення права вимоги, яким воно не володіло. Тому, зважаючи на наведене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed