Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Колодяжненської сільської ради Ковельського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батьків - [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу спадщини увійшов, в тому числі, спірний житловий будинок. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач (як дочка) та [PERSON] (як дружина), шляхом спільного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, однак спадкових прав у встановленому законом порядку не оформили. [INFO] померла [PERSON] , спадщину після її смерті прийняла позивачка в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшли всі її права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі на частку у житловому будинку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка, але за життя не оформила. Оскільки нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами позивачу відмовив через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, позивач просить визнати за нею право власності на спадщину в судовому порядку. Відповідно до вимог ч.4 ст.274 ЦПК України визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач клопотала про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, судові витрати просила залишити за нею. Від Колодяжненської сільської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника сільської ради. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачем позову суд, відповідно до положень частини третьої статті 200 ЦПК України, ухвалив рішення у підготовчому засіданні. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні ним правовідносини. Позивач є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.07.1970 та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23.08.1998, відповідно до якого позивач після одруження змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 02.11.1959). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 10.06.1998 Колодяжненською сільською радою Ковельського району Волинської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке йому належало, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Суд встановив, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. За матеріалами справи спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] та позивач [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (довідка Колодяжненської сільської ради Ковельського району № 249 від 01.02.2024). Разом з тим позивач та її матір спадщину після смерті [PERSON] не оформили, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №77782209 від 26.07.2024, відповідно до якої спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 10.06.2014 виконавчим комітетом Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка, в порядку визначеному статтею 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (довідка Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області №248 від 01.02.2024). Суд встановив, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіт від її імені не посвідчувався (Інформаційні довідки зі спадкового реєстру №77782143 та №77782152 від 26.07.2024). До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшли всі права та обов`язки матері позивачки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі право на частку у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , яке вона успадкував після смерті свого чоловіка [PERSON] , але не оформила. У видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину в частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , нотаріусом відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на нерухоме майно (повідомленням приватного нотаріуса Олєйнікової О.В. №325/01-16 від 15.07.2024). Згідно з витягом з погосподарської книги №5 с. Колодяжне за 1996-2000 роки та довідки Колодяжненської сільської ради Ковельського району №249 від 01.02.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , належав [PERSON] , який помер [INFO] . Будинок збудований в 1960 році. Технічною документацією на домогосподарство підтверджено, що до його складу входить житловий будинок, прибудова, літня кухня, сарай, льох, вбиральня, огорожа, ворота, колодязь, 1960 року побудови. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №387295380 від 18.07.2024 та за даними КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради №1076/14-04 від 28.02.2024, право власності на спірний житловий будинок не зареєстроване. Оцінивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Щодо вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] З урахуванням часу смерті батька позивачки правовідносини щодо спадкування регулються в цій частині вимог нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (в редакції 1963) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, тому позивач є спадкоємцем першої черги. Суд встановив, що після смерті [PERSON] мало місце спадкування за законом. Після його смерті спадщину прийняли позивач та дружина померлого [PERSON] в порядку визначеному статтею 549 ЦК УРСР, так як протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. До складу спадщини увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Щодо вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Суд встановив, що після смерті [PERSON] має місце спадкування за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] , яка є дочкою спадкодавця, прийняла спадщину після смерті матері в порядку, визначеному ч.3 ст.1268 ЦК України; інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Враховуючи викладене, право на спадщину після смерті батьків належить лише позивачу. Суд переконався, що спадкодавець правомірно набув право власності на спірний житловий будинок. За приписами постанови Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 №5-24/26 Про Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах запис у по господарських книгах визнавався в якості актів органів влади, що підтверджував право приватної власності. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування. В силу статті 548 ЦК УРСР, яка є аналогічною ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат»та пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видане у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до її клопотання.

Outcome: approved