Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 18 січня 2022 року мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Opel Astra", д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Комунарська у селі Переселення Обухівського району Київської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , 28 січня 2022 року від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 19 січня 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022111230000075 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Opel Astra", д.н.з. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою за полісом №АР9208317 у АТ «СГ «ТАС» (приватне). 14 лютого 2022 року на адресу АТ «СГ «ТАС» (приватне) була надіслана заява про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого [PERSON] та сина загиблого [PERSON] та долучено всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону, в межах визначеного ліміту страхового відшкодування, у розмірі 102 242 грн 10 коп., з яких: - 39 000 грн 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 39 000 грн 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 8 110 грн 00 коп. - витрати на поховання для [PERSON] ; - 16 132 грн 00 коп. - витрати на лікування для [PERSON] . Листом від 22 лютого 2022 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) повідомило про прийняте рішення у страховій справі, відповідно до якого розгляд страхової справи призупинено до отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди. 14 червня 2022 року на адресу АТ «СГ «ТАС» (приватне) було надіслано заяву про долучення документів, а саме доказів перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 18.01.2022 по 28.01.2022 у КНП «Білоцерківська міська лікарня №2». 05 вересня 2022 року на адресу АТ «СГ «ТАС» (приватне) було надіслано заяву про долучення документів і уточнення виплати страхового відшкодування та долучено всі необхідні документи, які підтверджували факт здійснення [PERSON] витрат на поховання та витрат на лікування. Загальна сума страхового відшкодування дорівнювала 104 242 грн 10 грн, з яких: - 39 000 грн 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 39 000 грн 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 10 110 грн 00 коп. - витрати на поховання для [PERSON] ; - 16 132 грн 00 коп. - витрати на лікування для [PERSON] 28 вересня 2023 року на адресу АТ «СГ «ТАС» (приватне) було надіслано заяву про долучення документів, серед яких була копія обвинувального акту у кримінальному провадженні №12022111230000075 відносно [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та копія свідоцтва про смерть [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] . загальна сума страхового відшкодування дорівнювала 104 242 грн 10 грн, з яких: - 78 000 грн 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 10 110 грн 00 коп. - витрати на поховання для [PERSON] ; - 16 132 грн 00 коп. - витрати на лікування для [PERSON] З рішенням АТ «СГ «ТАС» (приватне) про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування Позивач не погоджується, вважає його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження третя особа - пішохід [PERSON] , а тому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Opel Astra", д.н.з. [NUMBER] , в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від підтвердженої вини водія джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, рішення АТ «СГ «ТАС» (приватне) про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність вироку/постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілого на отримання страхового відшкодування. А тому Позивач просить стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) на його користь страхове відшкодування: моральної шкоди у розмірі 78 000 (сімдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, витрат на лікування у розмірі 16 132 (шістнадцять тисяч сто тридцять дві) гривні 10 копійок, витрат на поховання у розмірі 10 110 (десять тисяч сто десять) гривень 00 копійок, а всього разом - 104 242 (сто чотири тисячі двісті сорок дві) гривні 10 копійок; стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) (код ЄДРПОУ - 30115243) на його користь пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 71 947 (сімдесят одна тисяча дев`ятсот сорок сім) гривень 60 копійок, три відсотки річних у розмірі 4 541 (чотири тисячі п`ятсот сорок одна) гривня 86 копійок, інфляційні втрати у розмірі 17 569 (сімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 64 копійки, а всього разом - 94 059 (дев`яносто чотири тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 10 копійок; стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) (код ЄДРПОУ - 30115243) на його користь понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок. Представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) (на користь [PERSON] страхове відшкодування: моральної шкоди у розмірі 78 000 (сімдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, витрат на лікування у розмірі 16 132 (шістнадцять тисяч сто тридцять дві) гривні 10 копійок, витрат на поховання у розмірі 10 110 (десять тисяч сто десять) гривень 00 копійок, а всього разом - 104 242 (сто чотири тисячі двісті сорок дві) гривні 10 копійок; стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) на користь [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 83 577 (вісімдесят три тисячі п`ятсот сімдесят сім) гривень 30 копійок, три відсотки річних у розмірі 5 688 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 26 копійок, інфляційні втрати у розмірі 20 187 (двадцять тисяч сто вісімдесят сім) гривні 70 копійки, а всього разом - 109 453 (сто дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят три) гривень 26 копійок; стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) на користь [PERSON] понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Надіслали відзив на позовну заяву в якому посилається на те, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 18.05.2022 року відкрите провадження у кримінальній справі № 368/366/22, провадження №1-кп/368/144/22, внесене до ЄРДР за № 12022111230000075 відносно обвинуваченого [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Матеріали цивільної справи не містять доказів притягнення водія до адміністративної відповідальності та відсутні докази того, що смерть настала внаслідок ДТП. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів Так в судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2022 року мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Opel Astra", д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Комунарська у селі Переселення Обухівського району Київської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] 28 січня 2022 року від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 19 січня 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022111230000075 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Opel Astra", д.н.з. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою за полісом №АР9208317 у АТ «СГ «ТАС» (приватне). Згідно з ч. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 24.1 Закону встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до частини 1 статті 27 Закону відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з частиною 4 статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Розпорядження) від 09 квітня 2019 року, станом на дату ДТП діяли такі ліміти страхового відшкодування, а саме: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становив 6 500 гривень станом дату ДТП. Згідно ч. 5 ст. 27 Закону, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. 14 лютого 2022 року на адресу АТ «СГ «ТАС» (приватне) була надіслана заява про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого [PERSON] та сина загиблого [PERSON] та долучено всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону, в межах визначеного ліміту страхового відшкодування, у розмірі 102 242 грн 10 коп, з яких: - 39 000 грн. 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 39 000 грн. 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 8 110 грн. 00 коп. - витрати на поховання для [PERSON] ; - 16 132 грн. 00 коп. - витрати на лікування для [PERSON] . Листом від 22 лютого 2022 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) повідомило про прийняте рішення у страховій справі, відповідно до якого розгляд страхової справи призупинено до отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди. 14 червня 2022 року на адресу АТ «СГ «ТАС» (приватне) було надіслано заяву про долучення документів, а саме доказів перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 18.01.2022 по 28.01.2022 у КНП «Білоцерківська міська лікарня №2». 05 вересня 2022 року на адресу АТ «СГ «ТАС» (приватне) було надіслано заяву про долучення документів і уточнення виплати страхового відшкодування та долучено всі необхідні документи, які підтверджували факт здійснення [PERSON] витрат на поховання та витрат на лікування. Загальна сума страхового відшкодування дорівнювала 104 242 грн 10 грн, з яких: - 39 000 грн. 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 39 000 грн. 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 10 110 грн. 00 коп. - витрати на поховання для [PERSON] ; - 16 132 грн. 00 коп. - витрати на лікування для [PERSON] 28 вересня 2023 року на адресу АТ «СГ «ТАС» (приватне) було надіслано заяву про долучення документів, серед яких була копія обвинувального акту у кримінальному провадженні №12022111230000075 відносно [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та копія свідоцтва про смерть [PERSON] . Отож, після смерті [PERSON] . загальна сума страхового відшкодування дорівнювала 104 242 грн 10 грн, з яких: - 78 000 грн. 00 коп. - моральна шкода для [PERSON] ; - 10 110 грн. 00 коп. - витрати на поховання для [PERSON] ; - 16 132 грн. 00 коп. - витрати на лікування для [PERSON] . Отож, з рішенням АТ «СГ «ТАС» (приватне) про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування не погоджуємось, вважаємо його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження третя особа - пішохід [PERSON] , а тому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Opel Astra", д.н.з. [NUMBER] , в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від підтвердженої вини водія джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, рішення АТ «СГ «ТАС» (приватне) про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність вироку/постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілого на отримання страхового відшкодування з огляду на наступне. Відповідно до преамбули Закону, даний Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Законом передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч.2 ст. 22.1 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно з ст. 990 ЦК України та ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом Закону (ст.ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові), або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконати інші умови договору. Згідно з п.35.1. ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до статті 33-1.2. Закону на підставі письмового запиту страховика або МТСБУ відповідний підрозділ Національної поліції зобов`язаний надати йому довідку про дорожньо-транспортну пригоду, форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством внутрішніх справ України; суди та правоохоронні органи - копії наявних документів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, розміру заподіяної та відшкодованої шкоди. Вважаємо, що у порушення наведених норм матеріального закону страхова компанія, отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, не вчинила дій передбачених ст. 34 Закону, не встановивши підстав для відмови у прийняття такого рішення згідно ст. 37 цього Закону, не оспорюючи обставини страхового випадку і заявлені членами сім`ї загиблого вимоги про відшкодування моральної шкоди, рішення про здійснення страхового відшкодування не прийняла, як і не прийняла рішення про відмову у їх задоволені, вирішив призупинити розгляд заяви про виплату страхового відшкодування через відсутність на даний час документального підтвердження даних про винну особу, у зв`язку із не набранням законної сили судового рішення за результатом розгляду кримінальної справи. Тобто, перелік ст. 35 Закону не містить обов`язку заявника надання вироку чи постанови про закриття кримінального провадження, а вимога надання такого документу з боку АТ «СГ «ТАС» (приватне) була спрямованою на безпідставне затягування строків виплати страхового відшкодування потерпілим, адже обов`язок по розслідуванню страхового випадку покладено саме на відповідача. Отож, представником заявників долучено до заяви про виплату страхового відшкодування та долучення документів повний та вичерпний перелік документів, передбачений п. 35.2 ст. 35 Закону, тому останній має право одержати належне відшкодування у межах страхових лімітів. При цьому, у цивільно - правових відносинах із відшкодування шкоди, завдано джерелом підвищеної небезпеки, присутня презумпція вини. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення. Право на її відшкодування виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм. Таку позицію, висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 1.09.2020 у справі №216/3521/16-ц. Конституційний цивільний суд в постанові від 1.03.2023 у справі № 496/1691/19 указав, що ст.23 ЦК є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки в силу вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України - незалежно від наявності вини. 3 зазначеного вбачається, що наявність чи відсутність вини водія у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення для розгляду страхової справи, яка за своєю правовою природою є цивільно - правовим відношенням. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Згідно роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Згодом ця позиція була підтверджена Постановою Верховного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21, у якій йдеться про те, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми. Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик,

Outcome: approved