Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У квітні 2024 року представник ТОВ ФК «Ріальто» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 31 250 грн заборгованості за кредитним договором, яка складається із: 5 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 26 250 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом. В обґрунтування позову представник позивача зазначав, що 15.05.2023 між позичальницею [PERSON] та ТОВ ФК «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та у відповідності до Правил надання грошових коштів у кредит, розміщених на сайті позивача, укладено електронний кредитний договір №230515-61894-1 шляхом зарахування 5 000 грн на платіжну картку позичальниці, строком на 150 днів зі сплатою 3,5 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами. Між тим в порушення умов договору позичальниця не погасила у визначений строк суму основного кредиту та відсотками за користування кредитом, що і змусило ТОВ ФК «Ріальто» звернутися до суду з цим позовом, за яким окрім стягнення заборгованості за кредитним договором, останнє просило також стягнути з відповідача судові витрати понесені на оплату судового збору у розмірі 2422,40 та витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Відповідачка [PERSON] з пред`явленим до неї позовом була не згодна та подала відзив згідно якого, вказала, що позивачем ТОВ ФК «Ріальто» не надано до суду доказів оформлення анкети-заяви (кредитного договору), оскільки ця заява нею не підписана, крім того підкреслила, що також позивачем не надано належних доказів на підтвердження зарахування ним кредитних коштів згідно кредитного договору на рахунок відповідачки. При цьому, заперечуючи проти самого факту укладення договору, вона посилається на не співмірність нарахованих позивачем відсотків у розмірі 26 250 грн, які значно перевищують розмір основної суми боргу, яка складає лише 5000 грн. Крім того, також вважає завищеними витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн, тому з урахуванням складності справи, яка розглядається у порядку спрощеного провадження та без участі представника позивача, обсягу робіт адвоката, яка полягає лише у складанні ним цієї позовної заяви, а також зважаючи на те, що вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, отримує дохід, якого вистачає лише на базові потреби своєї родини, просила зменшити розмір таких витрат до 1000 грн. Згідно відповіді на відзив, що надійшла від представника позивача ТОВ ФК «Ріальто» Руденка К.В., останній зазначив, що кредитний договір №230515-61894-1 був укладений 15.05.2023 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб - сайті в мережі інтернет https://monetka.ua та підписання цього договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Наголошує, що підписання цього кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідачки з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким позичальниця [PERSON] ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отримання кредитних коштів. Заборгованість за відсотками у розмірі 26 250 грн нарахована позивачем у відповідності до вимог п.1.2. кредитного договору, відповідно до яких за користування кредитними коштами позичальник сплачує 3,5 відсотків від суми кредиту за кожний день користування. За умовами 1.3. кредитного договору позика надавалася відповідачці строком на 150 днів, тому відсотки нараховані лише за ці дні, зокрема за період з 15.05.2023 по 12.10.2023. Витрати на оплати послуг адвоката у розмірі 9000 грн підтверджені наданими до суду належними документами й сам розмір вважає співмірним із складністю справи, часом та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також ціною позову. 2. Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі. 08.04.2024 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов вищевказаний позов з клопотанням представника позивача про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» виписки про рух грошових коштів по картковому рахунку відповідачки та інших документів (а.с.55,56-60); 09.04.2024 за ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позов з додатками направлено для розгляду за підсудністю до Софіївського районного суду Дніпропетровської області (а.с.67); 14.05.2024 позовна заява надійшла до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та цього ж дня розподілена для розгляду судді цього суду Томинцю О.В. (а.с.72); 17.05.2024 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.73); 06.06.2024 від відповідачки [PERSON] надійшов вищезазначений відзив на позов (а.с.81-88); 18.07.2024 від представника позивача - адвоката Руденка К.В. надійшла також згадана вище відповідь на відзив (а.с.97-100); 07.08.2024 за ухвалою суду, згідно вище вказаного клопотання представника позивача, витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» відомості провидачу на ім`я відповідачки [PERSON] платіжної картки № [NUMBER] ; виписки з відповідного карткового рахунку про рух грошових коштів за період з 15.05.2023 по 20.05.2023 з відображенням часу зарахування коштів; відомостей про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 15.05.2023 по 20.05.2023, а також інформації про знаходження номеру телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (а.с.56-60,109, 115-116). Представник позивача ТОВ «ФК Ріальто» Руденко К.В. до суду не з`явився, проте надіслав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову та доводів зазначених ним у своєму позові та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак теж направила до суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі. Пред`явлений до неї позов не визнає, просить у його задоволенні повністю відмовити посилаючись на доводи, які викладені нею у своєму відзиві. Враховуючи те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. 3. Фактичні обставини встановлені судом. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд дійшов таких висновків. При вирішенні справи встановлено, що у відповідності до витягу з інформаційно-телекомукаційної системи https://monetka.ua між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «ФК «Ріальто», яка здійснює діяльність у сфері інших видів грошового посередництва, 15.05.2023 укладено електронний кредит. Для укладення якого відповідачка звернулась з заявкою за замовленою нею сумою в 5 000 грн, на замовлений строк 150 днів, який погоджений позикодавцем на умовах, що встановлені Товариством, які розміщені на сайті кредитора і застосовуються у разі подання фізичною особою заявки на сайті кредитора з обранням умов та їх схвалення кредитором, а саме узгодження ставки процентів в розмірі 3,5 % за кожен день користування кредитом (1277,5% на рік). 1750 грн на місяць. Обравши вид кредитування позичальниця надала відповідь про прийняття пропозиції (акцепт), яка сформована нею на сайті кредитора та підписана особисто за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого відповідачкою [PERSON] в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (а.с. 26-28). Відповідно до заявки про ознайомлення та прийняття умов кредитного договору, яка є невід`ємною частиною оферти, заявниця підтвердила, що ознайомлена та прийняла (акцептувала) пропозицію про укладення кредитного договору на умовах надання займу ТОВ ФК «Ріальто» та підписала даний акцепт одноразовим ідентифікатором кодом смс-повідомлення на телефонний номер [NUMBER] (а.с. 27). Того ж дня, шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 794777 між позичальницею та ТОВ ФК «Ріальто» укладено кредитний договір за № 230515-61894-1 на погоджених в заявці умовах, а саме на отримання сум кредиту в 5 000 грн, строком 150 днів зі сплатою відсотків в розмірі 3,5% на день за користування кредитом, та зі сплатою у відповідності до пункту 3.3. договору плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом. При цьому сторони домовились, що процентна ставка визначена у цьому пункті договору нараховується у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України (а.с.19-21). Вказана сума позики була перерахована відповідачці на платіжну картку позичальниці [NUMBER] , що підтверджується квитанцією 576377377 від 15.05.2023 (а.с.24). Це також підтверджується й інформацією від ПАТ АК «ПриватБанк», що надана за ухвалою суду про витребування доказів, згідно якої, платіжна картка [NUMBER] , на яку перераховано кошти позивачем, емітована саме на ім`я відповідачки [PERSON] , телефонний номер [NUMBER] , на який направлено одноразовий ідентифікатор з кодом смс-повідомлення 794777 для активізації договру, знаходиться в анкетних даних також [PERSON] . До того ж з виписки про рух грошових коштів на рахунку згаданої банківської картки видно, що 15.05.2023 відбулося зарахування на неї грошових коштів у розмірі 5000 грн. 4. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. 4.1. щодо укладення договору у електронній формі. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до положень статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначається, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20. Таким чином судом встановлено, що між позичальницею та ТОВ ФК «Ріальто» укладено електронний кредитний договір на суму 5 000 грн з виплатою відсотків за користування ним на підставі умов, вказаних у договорі. 4.2. щодо обґрунтування нарахування суми заборгованості. За розрахунком, зробленим кредитором, відповідачка належним чином не виконала умов договору та позику не повернула, у зв`язку з чим має місце заборгованість як за тілом кредиту, так і за відсотками за користування кредитними коштами (а.с.25). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України, а в ч. 1ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] по договору № 230515-61894-1 від 15.05.2023 станом на 29.03.2024 становить 31 250,00 грн., яка складається з: 5000 грн заборгованості за кредитом та 26250 грн боргу за нарахованими відсотками за 150 днів користування кредитними коштами п.1.2 кредитного договору. Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору, товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору. Процентна ставка за користування кредитом 3,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 150 днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач, не виконуючи умови договору шляхом не сплати коштів у встановлений строк, порушив вимоги ст. 530 ЦК України. Згідно п. 5.8. договору зазначено, що позичальник не може підписати даний договір без попереднього ознайомлення з ним, а також з Паспортом споживчого кредиту та Правилами. У п.п. 6.2.-6.2.2., позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього, Паспортом споживчого кредиту та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання. Встановлено, що строк дії договору від 15.05.2023 сторонами визначений 150 днів, якщо позичальник не виявить наміру пролонгувати даний договір (п. 1.3 Договору). В матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ, який б свідчив про вчинення позичальницею [PERSON] таких дій, які обумовлені в п. 4.14 Правил, отже, договір кредиту від 15.05.2023 не був пролонгований та закінчив свою дію 12.10.2023. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення із [PERSON] основної суми боргу 500 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 26 250,00 грн, підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи відповідачки на не співмірність нарахованих позивачем відсотків до основної суми заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки під час судового розгляду справи судом достеменно було установлено, що позичальниці перед укладенням цього договору були відомі розмір та умови нарахування таких відсотків на протязі 150 днів користування кредитними коштами, який складав 1750 грн за десять днів. Відтак, 15 періодів сплати відсотків за 150 днів строку дії договору складає 26 250 грн. Слід зауважити, що відповідачка за увесь час користування кредитними коштами не внесла жодного платежу у рахунок погашення кредиту. До того ж варто відмітити, що позивачем не було заявлено вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України, тобто відсотків, які підлягають сплаті у разі користування позичальником кредитними коштами після закінчення строку дії договору. 5.Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2 ст.15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Руденком К. В., як представником позивача, подані документи щодо понесених витрат на правову допомогу до винесення судом рішення у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Як слідує з копії договору про надання юридичних послуг від 2 червня 2022 року №02/06/2022 в рамках цього договору адвокат зобов`язується надати позивачу юридичні послуги у вигляді складання проектів процесуальних документів, листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво у органах державної влади та місцевого самоврядування(на підставі окремої довіреності), а замовник зобов`язується їх оплатити та виконувати інші дії, передбачені пунктами 2.1 та 2.2. цього договору (а.с.32-35). У позовній заяві представник позивача просив стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано: договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022, укладений між ТОВ «ФК «Ріальто» та ФОП Руденко К.В. ; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2412, видане Радою адвокатів Полтавської області 23.10.2018 року; копію довіреності, видану ТОВ «ФК» Ріальто» адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів у судах; копію платіжного доручення №1100 від 12.01.2024 на суму 180 000 грн.; копію акту приймання передачі наданих послуг від 10.01.2024 № 203 до договору про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02.06.2022 року, відповідно до якого оплата за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою становить 8000 грн., складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за складає 1000 грн., тобто розмір гонорару становить 9000 грн (а.с.30-38, 54). Отже, детальний опис дій, які повинен був виконати адвокат на підставі укладених договорів, та у їх відповідності розрахунок тривалості використаного часу, та понесених на підставі цього витрат, відповідають умовам самих договорів. Таким чином, та з огляду на те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, такі витрати підлягають компенсації за рахунок відповідачки разом із іншими судовими витратами. За висновком, викладеним ВП ВС у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року при розгляді нею справи № 755/9215/15-ц, визначено, що для цілей розподілу судових витрат судом враховується: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В той же час розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання таких вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на викладене, виходячи з тривалості часу розгляду справи, її складності та обсягу надання правової допомоги (складання позовної заяви, заяви про витребування доказів та відповіді на відзив), розміру задоволених позовних вимог та те, що справу було розглянуто у спрощеному позовному провадженні, без участі представника позивача у судовому засіданні, за наявності клопотання відповідачки про зменшення витрат посилаючись на їх неспівмірність та тяжкий майновий стан останньої, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на надання професійної правової допомоги у розмірі 4000 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов у цій частині вимог підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved