Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява [PERSON] , подана представником - адвокатом Даниленко Т.І., в якій заявник просить суд визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку окремого провадження, судом у складі одного судді і двох присяжних, призначено судове засідання. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації): відомості про те, чи перебуває на обліку у лікаря психіатра та (або) нарколога [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Якщо так, повідомити з якого часу особа перебуває на обліку, з яким діагнозом та чи перебував на лікуванні; всю наявну медичну документацію відносно [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 02 лютого 2024 року призначено в даній справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 24 квітня 2024 року з Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком судово-психіатричного експерта №423 від 17 квітня 2024 року. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 24 квітня 2024 року поновлено провадження в даній цивільній справі. Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Даниленко Т.І. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили заяву задовольнити. Представник заявника надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у заяві та зазначила, що заявник збирає документи для подання до органу опіки та піклування для призначення опікуном. Заявник додатково пояснив, що його брат є лежачим хворим, за яким заявник здійснює догляд, оскільки їх мати пересувається за допомогою ходунків, не здатна обслуговувати хворого брата заявника. Особа, щодо якої розглядається справа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, пацієнт є немобільним. Його представник - адвокат Куліш Б.М., а також представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Березанський В.І. в судовому засіданні, з посиланням на наявні в матеріалах справи докази підтримали заяву про визнання особи недієздатною. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч.1 ст.293 ЦПК України) Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом І групи з дитинства. Інвалідність встановлена безстроково. (а.с. 8, 9). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України) Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №423 від 17 квітня 2024 року Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», у теперішній час [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді: «Помірної розумової відсталості (внаслідок органічного ураження головного мозку через ДЦП з тетрапарезом) (згідно МКХ-10: F 71). За своїм психічним станом на теперішній час [PERSON] , [INFO] , не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.69-75) Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним підлягає задоволенню. При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Проте, жодна особа в межах даного судового провадження не подала заяву про призначення її опікуном. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Проте в матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування про призначення опікуном будь-якої особи над [PERSON] , [INFO] . Тому у суду відсутні визначені законом підстави для призначення опікуна. До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. (1 ст. 65 ЦК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України) Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , про визнання особи недієздатною підлягає задоволенню. В силу положень ч.5 ст.300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. При ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. (ч.7 ст.294 ЦПК України) Відповідно до ч.10 ст. 139 ЦПК України якщо у справах окремого провадження виклик свідків, призначення експертизи, залучення спеціалістів здійснюються за ініціативою суду, а також у випадках звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відповідні витрати відшкодовуються за рахунок державного бюджету. Згідно ч.2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved