Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

27.12.2023 року представник ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться в договірних відносинах з ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» з відкриттям на нього особового рахунку № [NUMBER] . Відповідач користується електроенергією, проте її вартість в повному обсязі та вчасно не сплачує, внаслідок чого станом на 21.12.2023 року у нього виникла заборгованість за вказаним особовим рахунком за період з 01.01.2022 року по 01.10.2022 року у сумі 3625,32 грн. Посилаючись на викладене просила стягнути з відповідача на користь позивача 3625,32 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію та 2684 грн. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору за подачу позовної заяви. 12.02.2024 року у ході підготовчого засідання судом прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, подану 05.02.2024 року, відповідно до якої представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 22.01.2024 року за період з 01.01.2022 року по 01.01.2024 року у розмірі 13250,28 грн. 19.01.2024 року до суду від відповідача у межах розгляду даної цивільної справи надійшла зустрічна позовна заява, яку ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 01.05.2024 року визнано неподаною та повернуто відповідачу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у підготовчих засіданнях заперечив проти задоволення позовних вимог, проте у судове засідання не з`явився та своїх пояснень по суті спору не надав. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного. Так, у ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі відкритого на його ім`я особового рахунку № [NUMBER] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Об`єкт споживача підключений до електроенергії, постачання якої здійснює позивач, як постачальник універсальних послуг. Споживач користується вказаними послугами. Станом на 22.01.2024 року у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за вказаним особовим рахунком за період з 01.01.2022 року по 01.01.2024 року у розмірі 13250 грн. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, статтями 67, 68 ЖК України, Законом України "Про ринок електричної енергії" та на час виникнення заборгованості регулювалися Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 із наступними змінами та доповненнями та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, із наступними змінами та доповненнями. Згідно з частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Положеннями статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу приписів статей 11, 526 ЦК України договір не є єдиною підставою виникнення правовідносин між сторонами. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 164/1965/16-ц (провадження № 61-335б6св18): відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідача обов`язку оплатити надані йому послуги за електроенергію. Пункт 1.1.2 Правил також визначає: споживання електричної енергії - користування електричною енергією споживачем за допомогою електрообладнання для задоволення потреб споживача відповідно до укладених договорів; споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Положеннями статей 67, 68 ЖК України визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з одержання електричної енергії. Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу приписів частини 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 2 статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Договірні відносини існують на засадах публічного договору і конклюдентних дій (споживання та оплата спожитої електричної енергії), які вважаються такими, що були направлені на укладення даного договору. Договір про користування електричною енергією в порядку ч. 1 ст. 633 ЦК України є публічним договором, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Згідно частини 1 статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до абзаці 2 пункту 1 ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Пунктом 4.12. ПКЕЕН передбачено, що розрахунки між споживачем та електро-постачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. У даній справі стороною позивача доведено наявність обов`язку боржника, який фактично користується послугами, сплатити за ці послуги, надані відповідно до вимог чинного законодавства. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. З виписки за особовим рахунком № [NUMBER] та розрахунку за електроенергію №150771 від 29.01.2024 року за грудень 2023 року вбачається наявність боргу у споживача [PERSON] по оплаті вартості спожитої електроенергії, який виник за період з 01.01.2022 року по 01.01.2024 року у розмірі 13250,28 грн. Відповідач вказаний розрахунок не оспорив, не піддав сумнівам та власних розрахунків до суду не надав. Вказане свідчить про фактичне споживання відповідачем електричної енергії та неналежне виконання взятих на себе обов`язків щодо щомісячної оплати спожитих послуг. На підставі викладеного, суд вважає, що вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2684 грн. судового збору.

Outcome: approved