Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

[PERSON] ( [PERSON] ) (далі - позивач-1), Рорадж Трейд ЕлЕлСі, компанія з обмеженою відповідальністю штату Нью Йорк (Roraj TRADE LLC, a New York limited liability company) (далі - позивач-2, Рорадж Трейд ЕлЕлСі) звернулись до суду з позовом до [PERSON] (відповідач-1, [PERSON] ), Держаного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) (далі - відповідач-2, ДП «Український інститут інтелектуальної власності»), в якому просять: визнати недійсним свідоцтво України № [NUMBER] на торговельну марку щодо усіх товарів 25 класу та послуг 35 класу МКТП, для яких її зареєстровано; зобов`язати ДП «Український інститут інтелектуальної власності» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв на торговельні марки про визнання недійсним свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування пред`явлених вимог позивачі посилаються на те, що [PERSON] є всесвітньо відомою співачкою, автором та виконавцем великої кількості пісень, що посідають найвищі місця у світових музичних чартах. [PERSON] також відома як кіноактриса, що знялась у всесвітньо відомих телефільмах, та є відомим у світі дизайнером одягу. Окрім розвитку власних брендів, [PERSON] у різний час успішно співпрацювала із такими всесвітньо відомими брендами, як Dior, Manolo Blahnik, Mac Cosmetics, Puma та інші. Також, співачка широко відома в світі за її псевдонімом «[INFO] », який іноді пишуть також як «[INFO]», або просто «[INFO]». Рорадж Трейд ЕлЕлСі (Roraj TRADE LLC, a New York limited liability company) є компанією, зареєстрованою згідно законодавства штату Нью Йорк . Єдиним засновником, керуючим та єдиним власником компанії є позивачка-1. Позивачка-1заснувала компанію Рорадж Трейд ЕлЕлСі в 2005 році та надала їй свою безвідкличну згоду на використання, реєстрацію та видачу ліцензій на використання її імені, похідних від нього та псевдонімів, її підпису тощо, а також знаків для товарів та послуг в усіх суверенних державах світу, в тому числі, стосовно всіх товарів та послуг. Отже, позивач-2 має повноваження щодо контролю будь-якого комерційного використання імен позивачки-1 та її псевдонімів «[INFO], в тому числі, давати згоду та/або забороняти таке використання. Позивачам стало відомо про те, що 10.07.2019 року відповідачці-1 видано свідоцтво України № [NUMBER] про реєстрацію торговельної марки «[INFO]» щодо наведеного у свідоцтві переліку товарів 25 класу та послуг 35 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг. Позивачі стверджують, що спірна торговельна марка була зареєстрована з порушенням їх прав та законних інтересів, а позначення за свідоцтвом України № [NUMBER] , станом на дату подання заявки 11.09.2017 року, було таким, що відтворює псевдонім позивачки-1, яка є відомою в Україні особою, що свідчить про невідповідність оспорюваної торговельної марки умовам наданням правової охорони. Представником позивачів було надано висновок експертів за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності № 22/05-2021 від 12.06.2021 року, складений судовими експертами Мінченко Н.В. та Дорошенко О.Ф . На вирішення комісійної експертизи було поставлене запитання: «Чи була торговельна марка за свідоцтвом України № [NUMBER] такою, що відтворює псевдонім «[INFO]» («[INFO]»), відомої в Україні особи, а саме співачки, кіноакторки, дизайнера Позивача-1 станом на дату подання відповідної заявки - 11.09.2017 р.?» За результатами проведеного дослідження, судові експерти встановили, зокрема, наступне: «З досліджених матеріалів встановлено, що позивач-1, [INFO] ([INFO], [INFO]) є відомою як співачка, кіноакторка, дизайнер одягу та білизни, крім того випускає свою лінію косметики та має одноіменний з її псевдонімом «[INFO]» парфюм. З наданих на дослідження матеріалів встановлено, що позивач-1 під псевдонімами [INFO], [INFO] ([INFO], [INFO]) станом на 2017 рік була відомою у світі та в Україні особою в розумінні Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та здійснювала свою діяльність як співачка, кіноакторка та дизайнер. Тобто, станом на 11 вересня 2017 року (на дату подання заявки за реєстрацію знака для товарів і послуг відповідачки-1) позивачка-1 була відомою в Україні особою, зокрема, під псевдонімами [INFO], [INFO] ([INFO], [INFO]). Таким чином, надані на дослідження матеріали підтверджують популярність співачки (кіноактриси, дизайнера) позивачи-1 під псевдонімами [INFO], [INFO] ([INFO], [INFO]) у професійних колах та серед населення, за рахунок чого її псевдонім викликає єдино можливу асоціацію з діяльністю цієї особи». Також, згідно Висновку (стор.24 -25) «… при проведенні порівняльного дослідження позначення «[INFO]», зареєстрованого за свідоцтвом України № [NUMBER] , та псевдоніму співачки [INFO], встановлено наступне. Позначення «[INFO]» є транслітерацією позначення «[INFO]», отже вони мають однакову вимову та несуть однакове семантичне значення. Отже, вони є тотожними за фонетичними (звуковими), семантичними (смисловими) ознаками. Позначення «[INFO]» за графічними ознаками відрізняється від позначення «[INFO]» алфавітом, літерами якого вони виконані, і співпадає за всіма іншими ознаками. Отже, вони є схожими за візуальними (графічними) ознаками. Таким чином, знак для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] та псевдонім співачки (кіноакторки, дизайнера) [INFO] є тотожними. Отже, позначення « [INFO] », зареєстроване за свідоцтвом України № [NUMBER] , є таким, що відтворює псевдонім [INFO] ([INFO]) співачки (кіноакторки, дизайнера) Позивачки-1. В результаті проведеного дослідження експерти дійшли висновку, що торговельна марка за свідоцтвом України № [NUMBER] , станом на дату подання відповідної заявки - 11.09.2017 року, була такою, що відтворює псевдонім [INFO] ([INFO]), відомої в Україні особи, а саме співачки, кіноакторки, дизайнера позивача-1. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , Рорадж Трейд ЕлЕлСі до [PERSON] , ДП «Український інститут інтелектуальної власності» про визнання недійсним свідоцтва України на торговельну марку № [NUMBER] та призначено підготовче засідання у справі на 19.10.2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2021 року заяву представника позивачів [PERSON] , Рорадж Трейд ЕлЕлСі - [PERSON] про забезпечення позову у даній цивільній справі задоволено. Заборонено ДП «Український інститут інтелектуальної власності» вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв на торговельні марки щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України № [NUMBER] іншим особам та щодо припинення дії свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку у зв`язку з відмовою від нього власника повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили. Заборонено [PERSON] повністю або частково передавати виключні майнові праві інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України № [NUMBER] та припиняти дію свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку шляхом відмови від нього повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року відкладено підготовче засідання на 19.01.2022 року. 29.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача-2 на позов, в якому відповідач-2 вважає позовні вимоги необґрунтованими, викладені у позовній заяві обставини недоведеними належними доказами, а сам позов таким, що не підлягає задоволенню. Зокрема, відповідач-2 зазначає, що позивачі, як на підставу пред`явлених вимог, посилаються на ч. 5 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», не реєструються як знаки позначення, які відтворюють прізвища, імена, псевдоніми та похідні від них, портрети і факсиміле відомих в Україні осіб без їх згоди (ч. 5 статті 6 Закону про торговельні марки в редакції, яка діяла станом на 11.09.2017 р.). Однак, оскільки заявка на реєстрацію оспорюваного свідоцтва була подана 11 вересня 2017 року, позивачі мають довести, що позивачка-1 була відомою особою станом на 11 вересня 2017 року. При цьому, ступінь обізнаності про діяльність позивача для пересічного громадянина мала бути такою, щоб експерт, який проводив кваліфікаційну експертизу заявки по суті у 2017 році, мав достатні підстави вважати позивача відомою особою. Зазначаючи про вказану позицію, представник відповідача-2 послався на Методичні рекомендації з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг, затверджені наказом Державного підприємства «Український інститут промислової власності» від 07 квітня 2014 № 91 із змінами, внесеними наказами Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» від 22 січня 2016 № 08, від 27 вересня 2018 № 145-Н/2018 та від 05 листопада 2018 № 172-Н/2018, які встановлюють, що для застосування підстави, визначеної абзацом четвертим пункту 5 статті 6 відомою в Україні особою вважається знана в світі особа, чиї заслуги визнані людством, а також особа, яка внаслідок своєї соціально-культурної і професійної діяльності в Україні набула широкої популярності в галузі науки, освіти, культури і мистецтва, в політиці, економічній галузі та інших професійних галузях, і чиє ім`я або прізвище викликає єдино можливу асоціацію діяльністю такої особи в певній галузі, (п. 12.4 зазначених Методичних рекомендацій). Однак, позивачами не доведено належними та допустимими доказами, що вона (позивач-1) була відомою особою станом на 11 вересня 2017 року. Відповідач-2 також зазначив, що при проведенні експертизи заявки, на підставі якої було видано свідоцтво на торговельну марку № [NUMBER] , відповідач-2 не порушив жодної з вимог законодавства України щодо процедури проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, діяв у відповідності з принципами, встановленими статтею 19 Конституції України, а саме, на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені законом України «Про охорону прав для знаків для товарів і послуг». Також, у поданому відзиві відповідач-2 навів доводи стосовно висновку експертів № 22/05-2021 від 16.06.2021 року, з яким не погодився, оскільки, на його думку, висновки, зроблені експертами, є такими, що викликають сумніви у їх правильності у зв`язку із тим, що експертами не досліджено належним чином фактичне підтвердження відомості псевдоніма позивачки-1 на території України, чим останні порушили вимоги п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5. Також, у поданому відзиві відповідач-2 наполягав на необхідності проведення соціологічного дослідження для встановлення відомості позивачки-1 в Україні. 10.11.2021 року на адресу суду від представника позивачів надійшла відповідь на відзив відповідача-2, відповідно до якого позивачі наполягають на обґрунтованості позову та просять позов задовольнити у повному обсязі. Також, позивачі звернули увагу суду, що станом на дату подання заявки на торговельну марку за свідоцтвом № [NUMBER] - 11.09.2017 року позивачка-1 вже була широко відомою в Україні співачкою, кіноакторкою, дизайнером та виробником одягу, яку знали у світі та в Україні під псевдонімом «[INFO]»/ «[INFO]» / «[INFO]». Стосовно твердження відповідача-2 про необхідність проведення соціологічного дослідження для встановлення відомості позивачки-1 в Україні, представник позивачів зазначив, що відповідно до норм ст.ст. 102, 103 Цивільного процесуального кодексу України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторона спору може отримати висновок експерта, або ж суд може призначити судову експертизу. На виконання зазначених вимог ЦПК України, позивачі надали із позовом Висновок експертів за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності № 22/05-2021 від 12.06.2021 року. Крім того, представник позивачів зазначив, що ні законодавством, ні актуальною судовою практикою не передбачено обов`язковість проведення соціологічного опитування для підтвердження відомості особи, яка може біти підтверджена іншими доказами. Стосовно тверджень відповідача-2 щодо висновку експертів № 22/05-2021 від 16.06.2021 року, з яким він не погоджується, оскільки вважає, що зроблені експертами висновки є такими, що викликають сумніви у їх правильності у зв`язку із тим, що експертами було зроблено висновок лише на підставі п`яти висновків фіксації в мережі Інтернет щодо п`яти онлайн журналів, представник позивачів звернув увагу суду, що Висновок експертів підтверджує дослідження не тільки вказаних п`яти висновків фіксації (які містять фіксацію близько 90 статей та сюжетів та понад 140 результатів пошуку в пошукових Інтернет системах щодо псевдоніму «[INFO]» в період до 11.09.2017 року), але й статей періодичних друкованих видань «Viva», «Cosmopolitan», онлайн журналів «Genty», «Лиза», «VOGUE», «L'OFFICIEL», «Ivona», сайту новин «tsn.ua» та інших видань. Окрім друкованих та електронних видань, експерти досліджували і інші документи, якими підтверджується відомість в Україні позивачки-1 саме під псевдонімом «[INFO]», зокрема: - Аффідавіт та додані до нього звіти про отримання роялті за використання синглів Ріанни в Україні у 2015-2017 роках, включаючи використання у завантаженнях мелодій дзвінка, зворотних дзвінків та завантажень через підписки в мережі Інтернет; - відповідь на адвокатський запит від ГС «Український музичний альянс» із інформацією щодо використання музичних творів у виконанні співачки Ріанни (Rihanna) на території України в період з 1 кварталу 2015 року по третій квартал 2017 року, включаючи назви творів, суми винагороди, способи використання. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року відкладено підготовче засідання на 19.01.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2022 року відкладено підготовче засідання на 31.03.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2022 року відкладено підготовче засідання на 29.07.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2022 року відкладено підготовче засідання на 04.11.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2022 року відкладено підготовче засідання на 08.02.2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2023 року замінено у вказаній цивільній справі первісного відповідача - Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» належним відповідачем - Державною організацією «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (далі - відповідач-2, ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»). Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2023 року відкладено підготовче засідання на 27.04.2023 року. 21.04.2023 року від представника відповідача-1 ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи, що УКРПАТЕНТ та Мінекономіки при проведенні експертизи заявки № m 2017 та 20142 та прийнятті рішення про видачу оспорюваного свідоцтва № [NUMBER] на торговельну марку [INFO] не порушили жодної з вимог законодавства України щодо процедури проведення експертизи знаків для товарів і послуг та діяли у відповідності до вимог законодавства. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року відкладено підготовче засідання на 14.08.2023 року. 19.05.2023 року від представника позивачів надійшла відповідь на відзив відповідача-2 ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», в якому останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 14.08.2023 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідачки-1 про визнання позову, відповідно до якої відповідач-1, користуючись правом, передбаченим п.1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, визнав позовні вимоги позивачів в частині визнання недійсним свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку щодо товарів 25 класу та послуг 35 класу МКТП, для яких її зареєстровано та просив прийняти визнання позову відповідачкою-1. Також, 14.08.2023 року представником позивачів було надано суду заяву про відмову від стягнення судових витрат, відповідно до якої позивачі просили суд не стягувати з відповідачів будь-яких судових витрат при винесенні судового рішення у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.10.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2023 року відкладено судове засідання на 19.01.2024 року. У зв`язку з зайнятістю головуючого судді в інших судових засіданнях по розгляду клопотань органів досудового розслідування судове засідання, призначене на 19.01.2024 року, знято з розгляду та призначено на 14.03.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2024 року відкладено судове засідання на 23.05.2024 року. У зв`язку з зайнятістю головуючого судді в інших судових засіданнях по розгляду клопотань органів досудового розслідування судове засідання, призначене на 23.05.2024 року, знято з розгляду та призначено на 04.09.2024 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. В судове засідання відповідач-1 не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; в матеріалах справи наявна заява про визнання позову. В судовому засіданні представник відповідача-2 щодо задоволення позову заперечував, просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників учасників справи, врахувавши доводи сторін та подані до суду матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 54 Конституції України, громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Згідно ч. 1 ст. 294 ЦК України, фізична особа має право на ім`я. У відповідності до ч. 1 ст. 28 ЦК України, ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно з ч. 1 ст. 296 ЦК України, фізична особа має право використовувати своє ім`я у всіх сферах своєї діяльності. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами даної справи регулюються, Цивільним кодексом України та Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг. У відповідності до ч. 2 ст. 494 ЦК України, обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Згідно абз. 4 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», не реєструються як знаки позначення, які відтворюють прізвища, імена, псевдоніми та похідні від них, портрети і факсиміле відомих в Україні осіб без їх згоди. Аналіз вищенаведених положень Закону дає підстави для висновку, що вони встановлюють абсолютну заборону реєстрації як знаку для товарів і послуг позначення, яке відтворює псевдонім відомої в Україні особи у разі відсутності її згоди на таку реєстрацію. Наведене імперативне правило виключає можливість реєстрації без згоди відомої в Україні особи позначення, яке відтворює її псевдонім, в якості торговельної марки для будь-якого класу МКТП, так само як і не ставить можливість реєстрації такого позначення в залежність від факту надання або ненадання такою відомою особою будь-яких послуг, виробництва та реалізації нею будь-яких товарів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Належним та допустимим доказом у справах, пов`язаних з вирішенням спорів про визнанням недійсними свідоцтв про реєстрацію торговельних марок є висновок експерта, оскільки питання, пов`язані із встановленням факту наявності чи відсутності підстав для відмови в наданні правової охорони, потребують спеціальних знань. Судом встановлено, що 10.07.2019 року відповідачці-1 видано свідоцтво України № [NUMBER] про реєстрацію торговельної марки «[INFO]» щодо визначеного свідоцтвом переліку товарів 25 класу та послуг 35 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг. Також судом встановлено, що [PERSON] (позивачка-1) станом на 11.09.2017 року була відомою особою в Україні, яка використовує псевдонім [INFO] ([INFO]) у своїй діяльності, що підтверджується сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, зокрема: Роздруківка статті з Вікіпедії; Витяг з експертного висновку за результатами проведеної фіксації та дослідження змісту веб - сторінок у мережі Інтернет, від 29.01.2020 № 10/2020-ЕВ щодо інтернет видання [INFO]; Витяг з експертного висновку за результатами проведеної фіксації та дослідження змісту веб - сторінок у мережі Інтернет, від 29.01.2020 № 9/2020-ЕВ щодо інтернет видання [INFO]; Витяг з експертного висновку за результатами проведеної фіксації та дослідження змісту веб - сторінок у мережі Інтернет, від 29.01.2020 № 11/2020-ЕВ щодо інтернет видання [INFO]; Витяг з експертного висновку за результатами проведеної фіксації та дослідження змісту веб - сторінок у мережі Інтернет, від 28.01.2020 № 7/2020-ЕВ щодо інтернет видання [INFO]; Витяг з експертного висновку за результатами проведеної фіксації та дослідження змісту веб - сторінок у мережі Інтернет, від 29.01.2020 № 8/2020-ЕВ щодо інтернет видання [INFO]; Витяг із журналу «Viva» № 2 від 31.01.2017; Витяг із журналу «Viva» № 17 від 13.09.2016; Витяг із журналу «Viva» № 15 від 08.08.2017; Витяг із журналу «Viva» № 18 від 2015 р.; Витяг із журналу «Cosmopolitan» за листопад 2017 р.; Витяг із журналу «Cosmopolitan» за травень 2016 р.; Роздруківка із Інтернет - ресурсу L'Officiel за посиланням [INFO] з новинами від [INFO]; Роздруківки з Інтернет ресурсу Gently із статтями за посиланнями [INFO], [INFO], [INFO] про співачку [PERSON] за 2012 та 2013 роки; Роздруківки з Інтернет ресурсу Vogue із статтями за посиланнями [INFO] [INFO] за [INFO]; Роздруківки статтей про [PERSON] з Інтернет ресурсу « [INFO] » за посиланнями [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] Роздруківка статті з веб-сайту «Україна молода» за посиланням [INFO] на статтю від [INFO] «[INFO]»; Роздруківки статей про [PERSON] за 2019 рік з Інтернет ресурсу «Телеграф» [INFO] Результати пошуку в мережі Інтернет в електронному виданні « Івона на Бігмір.нет» із результатами пошуку статей за 2012-2017 р.р. за пошуковим словом «[INFO]», за посиланням [INFO] [INFO]; Результати пошуку Google в мережі Інтернет за пошуковими словами «[INFO]» із посиланнями на статті та інформацію про одяг бренду «River Island» у співробітництві з Ріанною. Користуючись правом, передбаченим наведеною нормою, до позовної заяви, представником позивачів було додано висновок експертів за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності № 22/05-2021 від 12.06.2021 року. Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За результатами проведеного дослідження, судові експерти встановили, що торговельна марка за свідоцтвом України № [NUMBER] , станом на дату подання відповідної заявки - 11.09.2017 року, була такою, що відтворює псевдонім [INFO] ([INFO]), відомої в Україні особи, а саме співачки, кіноакторки, дизайнера [PERSON] ( [PERSON] ). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). З наданого висновку експертів вбачається, що при проведенні досліджень експертам надавались матеріали, необхідні для повного дослідження порушених питань, у них міститься докладний опис проведених досліджень та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань. Будь-яких належних доказів на спростування зазначеного висновку відповідачами суду не надано, і наданий висновок не суперечить іншим матеріалам справи. У відповідності до ст.19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони; б) наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці; в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. При визнанні свідоцтва чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки. Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», не реєструються як знаки позначення, які відтворюють прізвища, імена, псевдоніми та похідні від них, портрети і факсиміле відомих в Україні осіб без їх згоди. В силу п.п. 2.3, 2.4 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10 січня 2002 року № 10, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2002 року за № 64/6352, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості, зокрема, щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково. Підставою внесення відомостей до реєстру, в тому числі є і рішення судових органів. 14 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» від 16.06.2020 № 703-ІХ, згідно з яким внесені зміни до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Частиною першою статті 21 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» визначено, що функції Національного органу інтелектуальної власності (далі - НОІВ) виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України. За змістом частини другої статті 21 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності», до владних повноважень, делегованих НОІВ, належить, зокрема, опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі. Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності», НОІВ є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політки у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом. При цьому, щодо наявності у позивача права на звернення до суду із даним позовом суд відзначає наступне. Розпорядження своїм правом на захист є засадничим принципом цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Положення статті 15 Цивільного кодексу України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, зокрема, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Однак, наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищенаведеними нормами права. Вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач правомірно звернувся з даним позовом до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів на псевдонім. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивачів обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Суд з урахуванням викладеного та положень ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», чинного на дату подання заявки, аналізуючи матеріали справи, приходить до висновку, що торговельна марка за свідоцтвом України № [NUMBER] не відповідає умовам надання правової охорони. За приписами ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знак для товарів і послуг», невідповідність зареєстрованого знака умовам надання правової охорони є підставою для визнання свідоцтва недійсним повністю чи частково. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, свідоцтво України на торговельну марку № [NUMBER], підлягає визнанню недійсним повністю. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку щодо усіх товарів та послуг, для яких її зареєстровано, та зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв на торговельні марки про визнання недійсним свідоцтва України № [NUMBER] на торговельну марку, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» є доведеними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, враховуючи висновок експертів, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 2-3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи доводи, наведені у відзиві на позовну заяву, а також те, що визнання позову відповідачем-1 відповідає положенням ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України та такі дії останньої не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що від представника позивачів надійшла заява про відмову від стягнення судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується та судовий збір з відповідачів на користь позивачів судом не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved