Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. До суду від Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», була подана заява щодо процесуального правонаступництва. Заява мотивована тим, що 19.06.2024 було завершено процедуру реорганізації Іпотечного центру Держмолодьжитл шляхом приєднання до Держмолодьжитла, і Держмолодьжитло є правонаступником майна, прав та обов`язків Іпотечного центру Держмолодьжитла, підтвердженням чого є наказ Мінрегіону від 10.11.2022 № 207 «Про деякі питання Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та відповідні відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.08.2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», правонаступником якого є Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] було укладено Договір про надання часткової компенсації процентів № 510к. Відповідно до умов Договору сума кредиту становить 509594,00грн під 16,00% річних, з яких позичальником сплачуються згідно умов кредитного договору зокрема, але не виключно, за рахунок власних коштів проценти у розмірі 3 відсотки річних, решта суми процентів урозмірі 13 відсотків сплачується за рахунок коштів часткової компенсації процентів, внесених Одержувачем бюджетних коштів на рахунок позичальника згідно умов Договору, строком на 15 років до 21.08.2028. У подальшому 27.01.2015 між сторонами було укладено Додаткового договору № 1, відповідно до якої позичальник зобов`язується щомісячно сплачувати одержувачу комісію за супроводження Договору часткової компенсації процентів за Кредитом, в розмірі, що дорівнює 3,7% від розміру мінімальної заробітної плати, яка діє на момент сплати комісії. Проте відповідачка свої зобов`язання за Договором щодо сплати одержувачу комісії за супроводження Договору за період з 01.12.2021 по 30.04.2023 не виконала, що призвело до виникнення заборгованості відповідачки перед позивачем із сплати комісії за супроводження Договору. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідачки суму боргу за період з 01.12.2021 по 30.04.2023 за супроводження Договорув розмірі - 4135,32грн; суму боргу за штрафними санкціями 3% річних - 91,81грн; інфляційні витрати - 499,18грн та витрати по сплаті судового збору. 22.05.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 22.05.2024 сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвалу про відкриття провадження, а відповідачці копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї. Відповідачка [PERSON] повідомлялась про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін за адресою зазначеною в позовній заяві, яка є адресою реєстрації та проживання відповідачки, що підтверджується відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА ( [ADDRESS] ), однак у суду відсутнє повідомлення про належне повідомлення відповідачки. Враховуючи вищевикладене, суд повторно 20.06.2024 повідомляє відповідачку про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін для надання можливості надати пояснення та докази щодо справи. До суду повернулись зворотні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до яких відповідачка особисто отримала листи. Станом на 22.08.2024 закінчились строки для подання відзиву та відповіді на відзив, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 22.08.2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», правонаступником якого є Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] було укладено Договір про надання часткової компенсації процентів № 510к. Відповідно до п. 1.1. Договору, одержувач від імені держави відшкодовує частину процентів за кредитом, що надається банком позичальнику на будівництво (реконструкцію) або придбання житла. Згідно із п. 1.2.1.-1.2.4. сума кредиту становить 509594,00грн під 16,00% річних, з яких позичальником сплачуються згідно умов кредитного договору зокрема, але не виключно, за рахунок власних коштів проценти у розмірі 3 відсотки річних, решта суми процентів урозмірі 13 відсотків сплачується за рахунок коштів часткової компенсації процентів, внесених одержувачем бюджетних коштів на рахунок позичальника згідно умов Договору, строком на 15 років до 21.08.2028. Цільове призначення кредиту для будівництва (реконструкції) чи придбання житла. Договір укладено відповідно до Порядку здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 № 343. Зокрема, Порядок № 343 визначає механізм здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом відшкодування частини процентів за кредитами, отриманими на будівництво (реконструкцію) чи придбання в об`єктах незавершеного будівництва або не реалізованого замовниками (управителями) в об`єктах, прийнятих в експлуатацію після 2007 року житла (квартири в багатоквартирних житлових будинках, індивідуальні житлові будинки або майнові права на них) (далі - часткова компенсація процентів). Пунктом 13 Порядку № 343 встановлено, що часткова компенсація процентів визначається в розмірі процентної ставки за користування кредитом мінус 3 проценти річних. Після надання банком розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня (одержувачу бюджетних коштів) розрахунку належних до сплати чергових платежів за кредитним договором та інформації про відсутність заборгованості за таким договором за попередній місяць розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (одержувач бюджетних коштів) вносить на спеціальний поточний рахунок позичальника кошти часткової компенсації процентів. Позичальник вносить на свій спеціальний поточний рахунок платіж, передбачений кредитним договором, за винятком суми часткової компенсації процентів. Згідно із Порядком № 343 та умовами Договору Одержувач від імені Держави відшкодовує частину процентів за Кредитом, що надається Банком Позичальнику на будівництво (реконструкцію) або придбання Житла (п. 1.1. Договору). 22.08.2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 1679. Відповідно до п. 2.1. Договору про іпотечний кредит, цей Договір укладений на виконання порядку, який визначає механізм здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, що потребують поліпшення житлових умов. Кредит надається в розмірі 509594,00грн на 180 місяців з терміном отаточного повернення кредиту не пізніше 22.08.2028 для придбання майнових прав на об`єкт нерухомості за Договором купівлі-продажу майнових прав (п. 2.3., 2.4. Договру). Об`єктом нерухомості за вищевказаним договором є трикімнатна квартира [ADDRESS] , відповідно до Договору купівлі-продажу майнових прав № 85/М3-57і. 27.01.2015 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», правонаступником якого є Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Договору про надання часткової компенсації процентів № 510к від 22.08.2013. Згідно із п 1.1. Додаткового договору, позичальник зобов`язується щомісячно не пізніше останнього календарного дня місяця сплачувати одержувачу комісію за супроводження Договору часткової компенсації процентів за кредитом відповідно до цього Договору, в розмірі, що дорівнює 3,7% від розміру мінімальної заробітної плати (без ПДВ) (за інформацією розміщеною на офіційному сайті ДПС України www.sts.gov.ua), яка діє на момент сплати комісії, шляхом внесення коштів готівкою в касу Банка або шляхом перерахування коштів на рахунок. У випадку, якщо останній календарний день місяця є неробочим днем, комісія сплачується в останній робочий день цього місяця. З метою уникнення застосування штрафних санкцій згідно п. 4.6 Позичальнику рекомендується сплачувати комісію разом з погашенням кредиту та процентів за Кредитним договором. Позивач сумлінно виконав свої зобов`язання за Договором щодо внесення бюджетних коштів на рахунок Позичальника згідно умов цього Договору, що підтверджується виписками та платіжними інструкціями. Однак відповідачка свої зобов`язання за Договором щодо сплати одержувачу комісії за супроводження Договору за період з 01.12.2021 по 30.04.2023 не виконала, що призвело до виникнення заборгованості відповідачки перед позивачем із сплати комісії за супроводження Договору за період з 01.12.2021 по 30.04.2023, загальна сума якої становить 4 135,32грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із частинами 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 6, ч.1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Стаття 629 ЦК України, визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно із частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції провадиться шляхом помноження суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Розрахунок трьох процентів річних провадиться по формулі: сума заборгованості помножити на кількість днів прострочення. Відповідно до розрахунку заборгованості комісії за супроводженння Договору часткової компенсації процентів, наданий позивачем до позовної заяви, сума заборгованість відповідачки [PERSON] , за період 01.12.2021 по 30.04.2023 становить - 4135,22грн; суму боргу за штрафними санкціями 3% річних - 91,81грн; інфляційні витрати - 499,18грн. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачкою вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідачки суду надано не було. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, а також, те що відповідачкою не спростовано розрахунки заборгованості, суд дійшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості зі сплати комісії за супроводження Договору в розмірі 4726,31грн, яка складається з: - 4135,32грн боргу за супроводження Договору; - 91,81грн суму боргу за штрафними санкціями 3% річних; - 499,18грн інфляційні витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн.

Outcome: approved