Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

08 червня 2023 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, Комунальне підприємство «Жилсервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 12 червня 2023 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків. 16 червня 2023 року на виконання даної ухвали, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунула недоліки первісної заяви. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що вона з 22 вересня 2014 року по 21 листопада 2017 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Вона є квартиронаймачем та з 16 лютого 2017 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , який з 2020 року у спрій квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, його місце знаходження їй невідоме. Усі витрати по утриманню квартири несе вона самостійно. В зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст. 163, 71,72 ЖК України, [PERSON] просила суд: визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме\~\~квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року уточнено найменування третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро та постановлено вважати належною третьою особою у справі Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, код ЄДРПОУ 08004581. Таким чином, судом розглядались позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, Комунальне підприємство «Жилсервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, просила позов задовольнити. В подальшому звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від останнього на адресу суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те,\~що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі. Також подав письмові пояснення, в яких просив звернути увагу на те, що відповідач [PERSON] є основним квартиронаймачем та єдиною особою з числа зазначених в ордері № 599 від 27 травня 1987 року, яка на теперішній час зареєстрована у спірній квартирі. З приводу Акту не проживання відповідача у зазначеній квартирі, який ніби то підтверджує той факт, що [PERSON] не проживає у приміщенні з серпня 2020 року, про що свідчить повна відсутність його особистих речей, представник вважає неналежним доказом, оскільки позивачем його було подано станом на 24 травня 2023 року. При цьому останній вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, що відповідач вищезазначеним житлом не користується, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні. Представник третьої особи Комунального підприємства «Жилсервіс» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд 30.08.2024 року розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що у 1987 році [PERSON] (батькові відповідача) на склад сім`ї була надана в користування окрема, що належить військовому відомству 3-кімнатна квартира [ADDRESS] , в яку на підставі ордеру № 599, виданого 27 травня 1987 року Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району вселилися: [PERSON] , його дружина [PERSON] , 1947 р.н. та діти [PERSON] , 1974 р.н. та відповідач [PERSON] , 1967 р.н. Встановлено, що 22 вересня 2014 року Виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 27, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 вересня 2014 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21 листопада 2017 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано 21 листопада 2017 року, актовий запис № 116, складений Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено без змін. Встановлено, що 17 жовтня 2020 року Виконавчим комітетом Вільненської сілської ради Новомосковського району Дніпропетровської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 12, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 жовтня 2020 року. Згідно довідки з місця поживання про склад сім`ї та реєстрацію № 48 від 18 травня 2023 року, виданої БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району, в квартирі [ADDRESS] на теперішній час зареєстровані: відповідач [PERSON] , 1967 р.н. (основний квартиронаймач) та його колишня дружина [PERSON] , 1977 р.н. (позивач). В той же час, з Акту перевірки фактичного не проживання від 24 травня 2023 року, складеного депутатами Черкаської селищної ради округу № Богдановою О.Л. в присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що у квартирі [ADDRESS] , основний квартиронаймач, тобто відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований, але фактично з серпня 2020 року в спірній квартирі не проживає, його особисті речі в житловому приміщенні відсутні. Судом враховано, що відповідач [PERSON] є основним квартиронаймачем спірної квартири, в той же час встановлено, що саме позивач [PERSON] утримує спірну квартину, сплачує житлово-комунальні послуги, заборгованість за які станом на 05.03.2024 року позивачем погашена в повному обсязі, що підтверджується довідкою Гвардійської КЕЧ району № 167 від 05.03.2024 року та квитанцією до платіжної інструкції № 44328063 від 05.03.2024 року на суму 19\~406,86 грн., у зв`язку з чим суд вважає, що відповідач втратив інтерес до житлового приміщення. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. За приписами частини 1статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~приписів ст.\~64\~ЖК України члени\~сім`ї\~наймача,\~які проживають\~разом з\~ним,\~користуються нарівні\~з наймачем\~усіма правами\~і несуть\~усі обов`язки,\~що випливають\~з договору\~найму жилого\~приміщення.\~Повнолітні члени\~сім`ї\~несуть солідарну\~з наймачем\~майнову відповідальність\~за зобов`язаннями,\~що випливають\~із зазначеного\~договору. До\~членів сім`ї\~наймача належать\~дружина наймача,\~їх діти\~і батьки.\~Членами сім`ї\~наймача може\~бути визнано\~й інших\~осіб,\~якщо вони\~постійно проживають\~разом з\~наймачем і\~ведуть з\~ним спільне\~господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. У відповідності\~ до\~ст.\~65\~ЖК України наймач\~вправі в\~установленому порядку\~за письмовою\~згодою всіх\~членів сім`ї,\~які проживають\~разом з\~ним,\~вселити в\~займане ним\~жиле приміщення\~свою дружину,\~дітей,\~батьків,\~а також\~інших осіб.\~На вселення\~до батьків\~їх неповнолітніх\~дітей зазначеної\~згоди не\~потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно\~ст. 163 Житлового Кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~ст. 71 Житлового Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні. Житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Пункт 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» від 12.04.1985 року вказує, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] , [INFO] не проживає в зазначеній спірній квартирі більше 6 (шести) місяців, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 1 статті 71, ст. 72 ЖК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Посилання представника третьої особи Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на те, що відповідач є єдиним квартиронаймачем спірної квартири та позивачем не надано належних доказів на підтвердження, що відповідач вищезазначеним житлом не користується, не спростовують встановлених вище обставин та наведених висновків суду, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме позивач утримує спірну квартину, сплачує житлово-комунальні послуги, заборгованість за які станом на 05.03.2024 року позивачем погашена в повному обсязі, що підтверджується довідкою Гвардійської КЕЧ району № 167 від 05.03.2024 року та квитанцією до платіжної інструкції № 44328063 від 05.03.2024 року на суму 19\~406,86 грн. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладено та

Outcome: approved