Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 128819,72 грн, судових витрат в розмірі 2422,40 грн, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 11.03.2021 р. між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг № 397949/2241409 на підставі якого Позичальнику було відкрито поточний (картковий рахунок) [NUMBER] та видано кредитну катку MasterCardGold з встановленим кредитним лімітом 20\~000,00 грн, строк -36 міс., процентна ставка (фіксована) 34%. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 397949/2241409 від 11.03.2021 р. утворилась заборгованість у розмірі 33\~931,63 грн, з яких: 17\~994,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15\~937,01 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. Окрім того, 11.03.2021 р. між АТ АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений комплексний договір №4/2241409 відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 50\~000, 00 грн строком на 36 місяців до 10.03.2024 р. включно. Відповідно до заяви-анкети № 0100149-111032021-001 від 11.03.2021 р. кредитні кошти були перераховані на поточний (картковий) рахунок, який був відкрит на підстав кредитного договору № 397949/2241409, а саме UA 543006140000026208900530953. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 4/2241409 від 11.03.2021 р. утворилась заборгованість у розмірі 94\~888,09 грн, з яких: 33\~316,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13\~121,40 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48\~450,00 заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості. 05.08.2021 р. між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» був укладений Договір відступлення прав права вимоги грошових коштів за фінансовими кредитами № 2-2021. Зідно даного договору 14.02.2022 р. відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 397949/2241409 та договору №4/2241409. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 15.07.2024 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконав всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевірив обставини справи, розглянув справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.03.2021 р. між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг № 397949/2241409 на підставі якого Позичальнику було відкрито поточний (картковий рахунок) [NUMBER] та видано кредитну катку MasterCardGold з встановленим кредитним лімітом 20\~000,00 грн, строк -36 міс., процентна ставка (фіксована) 34%. Окрім того, 11.03.2021 р. між АТ АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений комплексний договір №4/2241409 відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 50\~000, 00 грн строком на 36 місяців до 10.03.2024 р. включно. Відповідно до заяви-анкети № 0100149-111032021-001 від 11.03.2021 р. кредитні кошти були перераховані на поточний (картковий) рахунок, який був відкрит на підстав кредитного договору № 397949/2241409, а саме UA 543006140000026208900530953. Відповідно до даних договорів, банк повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору перед відповідачем. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань виникла наступна заборгованість: -за кредитним договором № 4/2241409 від 11.03.2021 р. у розмірі 94\~888,09 грн, з яких: 33\~316,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13\~121,40 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48\~450,00 заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості; -за кредитним договором № 397949/2241409 від 11.03.2021 р. у розмірі 33\~931,63 грн, з яких: 17\~994,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15\~937,01 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. До теперішнього часу відповідач не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами. 05.08.2021 р. між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» був укладений Договір відступлення прав права вимоги грошових коштів за фінансовими кредитами № 2-2021. Зідно даного договору 14.02.2022 р. відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 397949/2241409 та договору №4/2241409. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вище викладене ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» набуло право вимоги за кредитним договором № 397949/2241409 від 11.03.2021 р. та кредитним договором №4/2241409 від 11.03.2021 р., укладеним з відповідачем. 18.02.2022 р. на адресу відповідача позивачем було направлено письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом. 11.06.2024 р. на адресу відповідача позивачем було направлена вимога достроково повернути всю суму кредиту, проценти за користування кредитом та комісію. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ними грошових зобов`язань. До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України (ст.1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією за крединим договором № 4/2241409 від 11.03.2021 р. в розмірі 48\~450,00 грн. Відповідно до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. П. 1.3.2 договору №4/2241409 від 11.03.2021 р. зазначено, що комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія): щомісячно в розмірі 2,85% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору, з яким відповідач ознайомився та погодився із зазначеними умовами кредитування, про що засвідчив підписом в кредитному договорі. Разом з тим, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Крім того, в п.31.29 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року справа №496/3134/19 зазначено, що з урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Позивачем до суду не надано доказів того, що [PERSON] вимагав у Банку надання інформації про стан кредиту частіше одного разу на місяць, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 48\~450,00 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 11.06.2024. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1\~511,32 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial