Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в обґрунтування зазначивши наступне. 02 вересня 2000 року між ним, [PERSON] , та [PERSON] було укладено шлюб, від якого мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Через професійну діяльність, відповідач багато часу знаходиться поза межами міста, перебуваючи у відрядженні. У них виникли постійні конфлікти, суперечки, спільне життя з відповідачем стало неможливим. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. 15 лютого 2023 року рішенням Уманського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано та визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо від своєї сім`ї, що підтверджується актом складеним сусідами. В силу останніх подій в країні та непорозумінь у сім`ї, [PERSON] залишила постійне місце проживання дітей: [PERSON] та [PERSON] , та залишила їх на його повному утриманні та вихованні. [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання дітей. Життям дітей не цікавиться, зв`язків з дітьми не підтримує. Згідно з висновками органу опіки та піклування Уманської міської ради про визначення місця проживання дітей, встановлено, спільне сімейне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося, проживають окремо. Діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з ним [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї встановлено, що діти проживають у квартирі з усіма зручностями, мають окреме місце для відпочинку, занять, забезпечені одягом, взуттям, іграшками, предметами вжитку. Санітарний стан помешкання задовільний, зроблено ремонт. Мати дітей, на цей час із сім`єю не проживає, інколи цікавиться меншими дітьми. [PERSON] своєю заявою від 02.02.2023 підтвердила, що із сім`єю не проживає, не має можливості та часу займатися вихованням дітей, та найближчим часом планує виїхати за кордон у довготривале відрядження. Відповідно до довідки, [PERSON] відвідує приватний позашкільний навчальний заклад «Освітній простір SOVA» у м. Умань з підготовки до школи, де вказано, що батько постійно приводить на заняття сина. В інформації про виконання ним батьківських обов`язків, вказано, що [PERSON] навчається в Уманському ліцеї № 2, батько бере активну участь у класних та загально-ліцейних заходах, відвідує батьківські збори. Також наявна довідка про те, що позивач має стабільний дохід. Він є єдиним піклувальником своїх неповнолітніх дітей, здійснює за ними постійний догляд, якого вони потребують, оскільки є неповнолітніми дітьми, самостійно здійснює їх утримання та виховання. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2023 року встановлено той факт, що він самостійно виховує та утримує дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує їх необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання. Такі дії є неприйнятними і, вочевидь, спрямовані на шкоду інтересам дітей. У зв`язку із вимогами чинного законодавства, та обставинами, що склалися, враховуючи, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, виникла необхідність у захисті інтересів дітей та зверненні до суду з цим позовом. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Пояснив, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей, старший син проживає окремо, а двоє менших - неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] , проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Відповідач [PERSON] з лютого 2022 року проживає окремо по [ADDRESS] , де вони проживали раніше всі разом. Останній 2 роки з дітьми відповідач майже не спілкується. Останнього разу приходила до них додому в березні 2023 року, була напідпитку та влаштувала сварку, від чого діти були схвильовані. До того випадку, приблизно один раз на місяць він з дітьми приїздив до місця її проживання, але відповідачка перебувала в збудженому стані, виражалася нецензурною лайкою, такі зустрічі закінчувались скандалами, після яких діти перебувають у пригніченому стані, не мають апетиту, настрою, тобто такі зустрічі негативно відображаються на моральному та фізичному здоров`ї дітей. У 2023 році відповідач постійно їздила за кордон, для чого йому не відомо, не пам`ятає чи вітала вона дітей з днем народження, а у 2024 році меншого сина з днем [PERSON] не привітала, так як у нього немає телефону, подарунки йому також не передавала. Молодший син навчається у другому класі, вона його не заводить та не забирає зі школи. Старший син цього року закінчив школу, його навчанням відповідачка також не цікавиться. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та не приймає ніякої участі в їх вихованні. Оскільки він має достатні доходи для самостійного утримання дітей, то він не бажає стягувати аліменти з відповідачки, таке питання вважає принциповим. В подальшому в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, в якій просить суд позов задовольнити, у разі неявки відповідача, просить провести заочний розгляд справи. Представник служби у справах дітей Уманської міської ради Декарчук О.С. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, зазначив про те, що, у зв`язку із виниклою ситуацією та зверненням позивача - батька дітей до органу опіки і піклування щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідача по справі, матері неповнолітніх дітей, відповідач викликалася на засідання комісії, але так і не з`явилася. Загалом, вважає, що з урахуванням обставин справи, доцільно позбавити батьківських прав відповідача відносно її неповнолітніх дітей, оскільки вона дійсно не виконує свої батьківські обов`язки, що негативно відображається на їх розвитку. В подальшому в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність, при винесенні рішення покладається на думку суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача по справі близько трьох-чотирьох років, проживають на одній площадці. Зі слів позивача знає, що він розлучений з відповідачкою. Їх діти постійно проживають з позивачем, при цьому відповідачка з ними не проживає приблизно два роки, де живе та чим займається їй не відомо. Близько двох місяців тому на площадці поверху вона випадкова побачила [PERSON] , яка була в збудженому стані, розмовляла голосно, на підвищених тонах, також там були присутні працівники поліції. [PERSON] з дітьми разом не бачила жодного разу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в одному будинку з позивачем по справі, але в іншому під`їзді. Її син дружить з сином позивача [PERSON] , та син неодноразово говорив їй, що мати з ним не проживає. Про процес виховання дітей позивача та відповідача нічого не знає, чи жила колись мати дітей з ними не знає. У їх будинку створено ОСББ, позивача у цій групі бачила неодноразово, відповідача не бачила ніколи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач по справі його брат, з відповідачем він не спілкується. Йому відомо, що позивач з дружиною проживав до 2022 року, а офіційно розлучився у 2023 році. Після їх розлучення відповідача бачив два-три рази випадково в місті, а зі слів брата знає, що відповідачка дуже рідко навідує дітей. Коли брат з дітьми приходили до нього в гості, то від дітей чув, що їх мама не хоче говорити, розказує їм, що їх тато поганий. Як часто діти спілкуються зі своєю мамою, не знає та дітей про це не питав. Опитаний в судовому засіданні син позивача та відповідача неповнолітній [PERSON] пояснив, що сторони у цій справі є його батьками. Раніше вони всі разом проживали в [ADDRESS] , але з початку 2023 року він проживає з братом та батьком по [ADDRESS] , мама з ними не проживає. З початку війни у 2022 році він з мамою майже не спілкується, вона поїхала за кордон, а коли повернулася того ж року, де саме жила він не знає, але не з ними. Вона постійно сварилася з батьком, хоча до війни все було добре. Навесні цього року, мама неодноразово приходила та хотіла забрати його жити до себе, він заперечує та хоче жити з батьком, оскільки з батьком йому комфортніше. Мама взагалі не цікавиться їх життям, здоров`ям, телефонує лише на дні народження та на новий рік. Вважає, що мама належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, тому з нею спілкуватися він не бажає і вважає, що її треба позбавити батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у її відсутність, на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію позивача та представника третьої особи, вислухавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч.1 та ч.5 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. У відповідності до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно приписів ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим повторно Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про народження № 111, та батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис про народження № 705. Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.02.2023, яке набрало законної сили 20.03.2023, що підтверджується відповідною відміткою, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 02 вересня 2000 року виконкомом Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 11 - розірвано та цим же рішенням визначено місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.10.2023, яке набрало законної сили 24.10.2023, згідно загальнодоступної інформації з Єдиного реєстру судових рішень, встановлено той факт, що [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , самостійно виховує та утримує дітей: [PERSON] , 15.09.2006 року народження , та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до інформаційної довідки ТОВ «Будмонтаж-партнер» позивач [PERSON] рнокпп [NUMBER] , працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будмонтаж-Партнер» з 18.01.2017, станом на час видачі, 18.01.2023, займає посаду директора, його дохід за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 склав 106800,00 грн. Комісією служби у справах дітей було проведено обстеження умов проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою де вони проживають разом з батьком, а саме: [ADDRESS] та під час обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] встановлено, що діти проживають у квартирі зі всіма зручностями, мають окреме місце для відпочинку, занять, забезпеченні одягом, взуттям, іграшками, предметами вжитку. Санітарний стан помешкання задовільний, зроблено сучасний ремонт. В ході бесіди з [PERSON] з його слів стало відомо, що [PERSON] , мати дітей, на цей час із сім`єю не проживає, інколи цікавиться меншими дітьми. Вона проживає разом зі старшим сином [PERSON] , вирішує свої сімейні питання та влаштовує життя. Своєю заявою від 02.02.2023 року [PERSON] підтвердила, що із сім`єю не проживає, немає можливостей і часу займатися вихованням дітей та найближчим часом планує виїхати за кордон у довготривале відрядження. Вказані обставини підтверджуються актами обстеження умов проживання, затвердженими начальником служби у справах дітей 21.04.2023 та 09.05.2024. У відповідності до висновку органу опіки та піклування Уманської міської ради про визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , орган опіки та піклування при дослідженні обставин справи, захищаючи інтереси малолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , прийшов до висновку, що батько дітей взяв на себе навчання, виховання, утримання синів, забезпечує їх матеріально, діти на це час проживають з батьком та вважали за доцільне визначити проживання дітей разом з батьком. В ході розгляду вказаної справи на виконання ухвали суду органом опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради було надано висновок від 05.06.2024, згідно якого членами комісії не було встановлено факт свідомого та умисного невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх синів, відсутності з її боку будь-якої участі у вихованні дітей, ненадання матеріальної допомоги, свідоме самоусунення від забезпечення морального та духовного розвитку дітей. Разом з тим, у відповідності до письмових пояснень, наданих 10.05.2024 відповідачем [PERSON] до органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради, [PERSON] пояснила, що з лютого 2023 року не проживає однією сім`єю з чоловіком [PERSON] , шлюб з яким розірвано в судовому порядку, діти повністю знаходяться на утриманні колишнього чоловіка, і саме чоловік займається організацією побуту дітей, їх навчанням, лікуванням. Вона з дітьми бачиться рідко, часто знаходиться у відрядженнях за межами міста, мають місце довготривалі поїздки за кордон. Великі перерви в спілкуванні з синами призводять до того, що діти відвикли від неї, не потребують її участі у їх житті, про що самі кажуть, їх батько справляється з усіма функціями. За таких обставин, вважає за можливе позбавити її батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . Також, згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини перший клас» від 05.05.2024 № 9, ТОВ ЦРД «ПЕРШИЙ КЛАС» надає освітні послуги сину [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який є учнем 1 класу. Хлопчик гарно навчається, в позаурочний час відвідує гуртки. Батько бере активну участь у вихованні сина: приводить та забирає із освітнього закладу, відвідує батьківські збори, вчасно сплачує вартість освітніх послуг, 5 разового харчування, гурткової роботи, відвідування дитиною басейну та масажу. Згідно довідок від 10.05.2024, наданих лікарем [PERSON] (ліцензія серія [NUMBER] видана 23.12.2010), саме [PERSON] займається лікуванням свого сина [PERSON] , 2006 року народження, та сина [PERSON] , 2017 року народження. Також саме батько звертається на консультації до лікаря на амбулаторний прийом, мати ж дітей жодного разу до неї, як до лікаря хлопчиків не зверталася. Крім того, у відповідності до довідки Уманського ліцею № 2 Уманської міської ради Черкаської області від 20.05.2024, [PERSON] , [INFO] , з 02.09.2013 навчається в Уманському ліцеї № 2 Уманської міської ради Черкаської області та зі слів класного керівника 11-М класу [PERSON] під час навчання у закладі, ліцеїст проявляє себе старанним, активним, відповідальним. Батько [PERSON] бере активну участь у навчанні сина, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами та результатом навчання. Тобто, при підготовці органом опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради від 05.06.2024 висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітніх дітей, вказані обставини не досліджувались та не були взяті до уваги. Проаналізовані органом опіки та піклування пояснення матері [PERSON] не містили її позиції щодо доцільності позбавлення її батьківських прав, а лише було зазначено, що вона рідко бачиться з дітьми, часто знаходиться у відрядженнях за межами міста та те, що батько займається організацією побуту дітей та їх навчанням. Крім того, в судовому засіданні представник органу опіки та піклування в судовому засіданні зазначив, що враховуючи обставини справи, в тому числі думку дитини, все ж таки вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] . Суд, звертає увагу, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення особи батьківських прав є винятковою мірою, що тягне за собою відповідно до ст. 166 СК України надзвичайні правові наслідки як для батьків, так і для дітей. Згідно з ч.1 ст. 18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку. В усіх діях щодо дітей суди, адміністративні чи законодавчі органи, повинні першочергова приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України», «М.С. проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. Викладені вище фактичні обставини свідчать про те, що відповідач не бажає приділяти своїм дітям увагу, спілкуватися з ними, брати участь в їх вихованні. Відповідач [PERSON] ігнорувала судовий розгляд справи, при тому, що достовірно була повідомлена про розгляд справи, але в судові засідання неодноразово не з`являлася, до органу опіки та піклування подала письмові пояснення, у яких чітко висловила свою позицію щодо небажання виконувати свої батьківські обов`язки та факт відчуження дітей від неї, їх небажання спілкуватися з нею, що також було підтверджено в судовому засіданні одним із синів, якому виповнилося на час розгляду справи повних 17 років, тобто можна стверджувати, що [PERSON] свідомо, умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками. При визначенні найкращих інтересів дітей в кожній справі суд враховує, що інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності їх вини. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», а також практики Європейського суду з прав людини, суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено сукупністю належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей. У зв`язку із зазначеним, а також зважаючи, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, тобто людина має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, суд приходить до висновку, що відповідач внаслідок своєї винної поведінки дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що вказує на порушення прав дітей, а тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON] і таке рішення буде відповідати інтересам дітей, сприятиме їх розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо та діти перебувають на утриманні позивача, відповідач як матір також зобов`язана приймати участь в утриманні своїх дітей нарівні із батьком, суд вважає за необхідне одночасно стягнути аліменти з відповідача на утримання своїх дітей. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дітей, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 05.02.2024, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав та враховуючи її обов`язок утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи категоричну позицію позивача щодо небажання отримувати від відповідача аліменти, перерахування аліментів здійснювати на особисті рахунки дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши [PERSON] у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особисті рахунки на ім`я дітей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його синів, то сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 0234910046 від 05.02.2024, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved