Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач (далі - ТОВ «ФІНФОРС») через свого представника звернувся до суду з цим позовом. Свій позов обґрунтовує тим, що 17.09.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 1603331-А на суму 20000 грн. строком з 17.09.2021 року по 13.10.2021 року (процентна ставка за користування кредитом 1,99 %). Додатковою угодою від 17.09.2021 року вказаний договір було пролонговано на 20 днів, до 02.11.2021 року (процентна ставка в період авто пролонгації - 2,99%). У зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань у відповідача станом на 02.11.2021 року утворилась заборгованість в сумі 42706 грн. (тіло кредиту 20000 грн., відсотки-22706 грн.). 17.11.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого превісний кредитор відступив право вимоги до відповідача. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаній сумі, а також суму судових витрат у справі. Ухвалою суду від 08 січня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Заочнем рішенням суду від 01 лютого 2024 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Ухвалою суду від 13 червня 2024 року вказане заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 16 серпня 2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідача в якому остання заперечує проти позову. Вказує, що визнає суму отриманого кредиту в розмірі 20000 грн., однак не може погодитись з розміром нарахованих процентів. Зазначає, по позивач мав право нарахування відсотків в межах строку кредитування (з 17.09.2021 року по 30.10.2021 року включно). За таких умов заборгованість за відсотками становить 10746 грн. (20000 грн. х 1,99% х 27 днів). Крім того, зазначає, що витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. є неспівмірними та не підлягають до задоволення. Представник позивача в письмовій заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. З метою дотримання розумних строків розгляду справи та з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових пояснень позицій сторін, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі сторони відповідача. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.09.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 1603331-А на суму 20000 грн. строком з 17.09.2021 року по 13.10.2021 року (процентна ставка за користування кредитом 1,99 %) (а.с.41-49). Підписаний відповідачем генерованим особистим ключем Кредитний договір та Паспорт споживчого кредитування містить дані про строк кредитування, порядок його продовження, відсоткову ставку. Укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказане визнається стороною відповідача. Додатковою угодою від 17.09.2021 року вказаний договір було пролонговано на 20 днів, до 02.11.2021 року (процентна ставка в період авто пролонгації - 2,99%) (а.с.50-51). Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушила графік погашення кредиту, заборгованість вчасно не погашала. У зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань у відповідача станом на 02.11.2021 року утворилась заборгованість в сумі 42706 грн. (тіло кредиту 20000 грн., відсотки-22706 грн.) (а.с.52). Позивач набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу 40071779-129 від 17.11.2021 року (а.с.52-60). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, ТОВ «ФІНФОРС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. 17.11.2021 року відповідача листом було повідомлено про заміну кредитора та запропоновано добровільно сплатити заборгованість (а.с 61-62). Станом на дату звернення ТОВ «ФІНФОРС» до суду заборгованість відповідачем не погашена. З матеріалів справи вбачається, що відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.79, 84). Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення [PERSON] від виконання зобов`язань за Кредитним договором суду не надано. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідач не заперечила та не спростувала. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо заперечень відповідача про здійснення нарахування відсотків позо межами строку кредитування, суд зазначає, що строк кредитування з 14.10.2021 року по 02.11.2021 року був пролонгований згідно угоди до кредитного договору №1603331-А від 17.09.2024 року (підписано електронний підписом відповідача, ставка в період авто пролонгації становить 2,99 %). Відтак, розрахунок розміру процентів наданий стороною позивача є вірним та здійснений в межах строку кредитування (10746 грн. (20000 грн. х 1,99% х 27 днів) + 11960 грн. (20000 грн. х 2,99% х 20 днів). На підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2684 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартості стороною позивача надано копія договору про надання правової допомоги від 20.02.2023 року з додатком до нього від 10.10.2023 року (а.с. 63, 64), відповідно до яких адвокат надав позивачу послуги вартістю 7000 гривень та платіжну інструкцію від 27 жовтня 2023 року на вказану суму (а.с.29). Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних. Крім того, послуги надані адвокатським бюро є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Крім того, виділення адвокатом «оформлення документів», «збору та аналізу доказів» та «формування додатків та відправка їх до суду» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «складання позовної заяви», а тому визначення оплати на суму 3500 грн. є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги. З огляду на обставини справи, позицію сторони відповідача, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін та цінами та ринку адвокатських послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, в сумі 3500 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.

Outcome: partial