Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~даним позовом,\~в якому\~просить визнати\~за нею\~в порядку\~спадкування за\~заповітом право\~власності на земельні\~ділянки площею 3,44 га, 0,17 га, 2,29 га, 0,015 га та 0,23 га на\~території Борзнянської\~міської ради Ніжинського району\~Чернігівської області,\~яке посвідчене\~державним актом\~серії ЯА\~№ 303354,\~на ім`я\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] .\~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що після померлої [PERSON] залишилося спадкове\~майно,\~ до складу\~ якого входить \~й право\~ власності на вказані\~земельні ділянки,\~посвідчене відповідним\~державним актом,\~отриманим за\~життя спадкодавцем. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач\~прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса, але позбавлена можливості оформити свої спадкові права на зазначені земельні ділянки через нотаріальну контору, оскільки правовстановлюючий документ на них за життя спадкодавцем був втрачений. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач Борзнянська міська рада відзиву на позов не подала, в судове засідання представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована й проживала сама за адресою: [ADDRESS] . За життя 09 березня 2017 року вона склала заповіт, в якому все своє майно заповіла [PERSON] . До складу спадкового майна [PERSON] входить, зокрема, право власності на земельні ділянки площею 3,44 га, 0,17 га, 2,29 га, 0,015 га та 0,23 га на території Борзнянської міської ради Чернігівської області, посвідчене відповідним державним актом серії ЯА № 303354, який згідно оголошення в газеті «Вісті Борзнянщини» № 27 від 04 липня 2024 року вважається втраченим. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса позивач [PERSON] , в зв`язку з чим вона у відповідності до положень ст.ст. 1223, 1269 ЦК України має право на належне [PERSON] спадкове майно, до складу якого входить право власності на спірні земельні ділянки. Однак, нотаріусом 10 липня 2024 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки в зв`язку з втратою спадкоємцем відповідного державного акта та рекомендовано вирішити питання в судовому порядку. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта, свідоцтва про смерть, заповіту, витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи, витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-9943189772024, № НВ-9943189722024, № НВ-9943189642024, № НВ-9943189552024 та № НВ-9943189462024, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 303354 від 17.08.2005р., довідки виконавчого комітету Борзнянської міської ради Чернігівської області № 1776 від 26.08.2022р., оголошення в газеті «Вісті Борзнянщини» № 27 від 04.07.2024р. та листами приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Хайлука О.В. № 154/01-16 від 10.07.2024р. та № 155/01-16 від 11.07.2024р. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом положень ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Як убачається з витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, на ім`я [PERSON] . Борзнянською районною державною адміністрацією 17 серпня 2005 року було видано Державний акт серії ЯА № 303354 на право власності на земельну ділянку загальною площею 6,145 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства на території Борзнянської міської ради Борзнянського району Чернігівської області. Згідно оголошення в газеті «Вісті Борзнянщини» за 04 липня 2024 року, зазначений державний акт вважається втраченим, а видача його дубліката є неможливою через припинення друку бланків цих документів в зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), є рішення суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , цивільна правоздатність якої припинилася, прийняла спадщину, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, втрачений правовстановлюючий документ на земельні ділянки, що перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе позов задовольнити. При цьому, у відповідності до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved