Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

29.07.2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 06.12.1995 року виданого на ім`я [PERSON] . В обгрунтування вимог посилається на те, що заявниці, на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №7159 від 20.11.1995 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Так, в свідоцтві про право власності на квартиру ім`я позивачки записано, як « [PERSON] », що не збігається із записом її ім`я в паспорті громадянина України, що був виданий Центральним РВ ВМС УМВС України в Миколаївській області від 17 серпня 2001 року, де її ім`я зазначене, як « [PERSON] » З приводу виправлення зазначеної помилки, у свідоцтві про право власності на квартиру, заявниця зверталась до Управління комунального майна Миколаївської міської ради, проте їй була надана відповідь, що Управління комунального майна Миколаївської міської ради не може внести виправлення у відповіднк свідоцтво і запропоновано звернутися з метою вирішення цієї проблеми до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 29.07.2024 року матеріали справи передані на розгляд судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 30.07.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі. 20.08.2024 року заявниця надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Представниця заінтересованої особи 06.08.2024 року надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив таке. 17.08.2001 року Центральним РВ ВМС УМВС України в Миколаївській області було видано паспорт серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] ", [INFO] . Як вбачається з картки платника податків [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер обліковоїкартки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] . Поряд з цим, згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 06.12.1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №7159 від 20.11.1995 року на праві приватної власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Як вбачається з відповіді Управління комунального майна Миколаївської міської ради від 23.05.2024 за №7311/10.01-05/10/2/24, Управління комунального майна Миколаївської міської ради зазначило, що не має підстав для виконання виправлення написання імені " [PERSON] " на " [PERSON] " у свідоцтві про право власності на приватизовану квартиру [ADDRESS] , оскільки даний факт має юридичне значення, а саме - стосується майнових прав фізичних осіб. Запропоновано звернутися з метою вирішення цієї проблеми до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). З тексту заяви вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявниці для того аби вільно розпоряджатися своєю власністю. За таких обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved