Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ: 35625014) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 16.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 634885038. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників № 2 від 06.03.2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 59515 грн. 56 коп., з яких 15700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 43815 грн. 56 коп. - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 року було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Відповідач через канцелярію суду подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не надав жодного первинного документа на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором, в тому числі і доказів перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача або видачі коштів через касу в готівковій формі. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 634885038 від 16.10.2021 року не є первинним бухгалтерським документом та не може слугувати доказом наявності у відповідача заборгованості. Також відповідач звертає увагу, що позивачем не надано документів, що підтверджуються факт укладення кредитного договору в електронній формі. Крім того, відповідач вважає, що до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до боржника, оскільки датою укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є 16.10.2021 року, при цьому договір факторингу, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений 28.11.2018 року, а між ТОВ «Таліон плюс», тобто до укладення кредитного договору. Щодо переходу права вимоги від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», представник відповідача звертає увагу на те, що витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року не містить підписів уповноважених осіб та печаток товариств, у зв`язку з чим право вимоги до позивача не підтверджується жодним належними доказами. Представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав додаткові пояснення, де зазначає про те, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами того, що кредитний договір укладено не було, оскільки електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства, без здійснення всіх цих дій договір між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не був би укладений, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Крім того, вищезазначений договір в судовому порядку не був розірваний, а тому договір у відповідності до вимог чинного законодавства діє презумпція правомірності правочину. Також позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів отримання ним кредитних коштів від первісного кредитора є помилковим та безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджується, власне, наявним у матеріалах справи кредитним договором №634885038 від 16.10.2021 року. Позивач зауважує, що нарахування відсотків за користування кредитом є правомірним та підтверджується умовами кредитного договору, оскільки заборгованість була нарахована первісним кредитором відповідно до умов договору та з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Щодо відсутності права вимоги позивач зауважує, що згідно п. 1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, право вимоги права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до Реєстру боржників №161 від 23.11.2021 до договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №634885038. Таким чином після укладення між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, до позивача перейшло право вимоги до боржників згідно Реєстру боржників №2 від 06.03.2023 року, в тому числі і до [PERSON] . Відповідач надіслав на адресу суду додаткові пояснення, в яких ще раз наголосив на відсутності доказів направлення одноразового ідентифікатора відповідачу, який необхідний для укладення електронного договору. Зазначив, що долучена позивачем копія платіжного доручення не містить підпису та печатки банку або накладення електронного цифрового підпису банківської установи. Щодо відступлення права вимоги, то відповідач зазначив, що відступлення права вимоги можливе лише у зобов`язанні, яке існує на момент укладення договору про відступлення права вимоги. Крім того, позивачем не доведено перехід права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що у свою чергу виключає перехід вимоги за вказаним договором до позивача. В судове засідання учасники справи не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 16.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 634885038. Згідно з п. 1.1. Договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн 00коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. (п. 4.1. Договору). Згідно п.4.4 Договору сторони дійшли\~згоди,\~що у\~всіх відносинах\~між позичальником\~та кредитодавцем\~в якості\~підпису позичальника\~буде використовуватись\~електронний підпис\~одноразовим ідентифікатором\~відповідно до\~Правил та\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~що має\~таку саму\~юридичну силу\~як і\~власноручний підпис. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 634885038 від 16.10.2021 року, за період з 06.03.2023 по 31.08.2023 у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 59515 грн. 56 коп., з яких 15700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 43815 грн. 56 коп. - сума заборгованості за відсотками. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників. 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Пунктом 1.4. Додаткової угоди №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що борг означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті Клієнту Боржниками за умовами Кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу Прав вимоги до Фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимога), включаючи зобов?язання Боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку (у разі прострочення умов Кредитних договорів), а також будь-які інші зобов?язання по оплаті Клієнту грошових коштів за Кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників № 161 від 23.11.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 634885038. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору. Згідно Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 59515 грн. 56 коп., з яких 15700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 43815 грн. 56 коп. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Згідно п. 5.1.10 Договору Факторингу ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений кредитним договором та вимогами чинного законодавства. Відповідно до п. 3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів державної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього Договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Згіднно п. 5.1.3. Договору факторингу, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за Кредитними договорами, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При цьому суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Судом встановлено, що кредитний договір № 634885038 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 16.10.2021 року. При цьому, договір факторингу № 28/1118-01, яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018 року. Таким чином, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , у зв`язку з чим у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від 20.10.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що в тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не набуло права вимаги до [PERSON] за кредитним договором, укладеним 16.10.2021 року. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку кожному доказу, суд доходить висновку, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed