Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.06.2023 звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Кременчуцьку міську раду як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що [INFO] народився її син [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . Від народження дитини вона займається вихованням, розвитком дитини та забезпечує сина всім необхідним. Батько дитини вихованням сина не цікавиться вже понад 7 років, від участі у житті дитини повністю відсторонився, жодного разу не відвідував дитину. Він бачив сина останній раз у 2016 році, коли розпилював на останнього перцевий балончик та наносив їй тілесні ушкодження. Оскільки матеріальної підтримки дитині [PERSON] не надавав, вона була змушена звернутися до суду з метою стягнення аліментів. Рішенням суду від 17 травня 2016 року стягнуті аліменти, які перші 15 місяців відповідач не сплачував. Наразі аліменти сплачує через своїх родичів, вихованням сина не займається, інтересами дитини та здоров`ям не цікавиться. Поведінка відповідача погіршилася ще під час її вагітності, стали неконтрольованими часті спалахи гніву, після народження дитини агресія посилилася. 08 липня 2016 року [PERSON] було пошкоджено вхідний замов у її квартиру. 30.12.2016 року він спричинив їй тілесні ушкодження, завдавши удару в область обличчя. Вироком суду від 21.02.2020 у справі № 537/181/20 [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. В подальшому вони з відповідачем звернулися до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради з метою визначення способів участі [PERSON] у вихованні їхньої дитини [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 872 від 21.08.2017 року було визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні їхньої спільної дитини. З дати прийняття вказаного рішення [PERSON] жодного разу не відвідав дитину та не поцікавився його життя. 14.06.2017 року вона змушена була звернутися до відповідача з проханням надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, оскільки він такої згоди не давав. [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та прохав стягнути витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. Тобто не має наміру використовувати свої батьківські обов`язки на користь дитини. З огляду на викладене, звернулася до суду з позовом. Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 27 червня 2023 року позовну заяву передано на розгляд до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту, Службу у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Зобов`язано Службу у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області скласти та надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] 06.02.2024 до суду надійшла заява представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту, Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, у якій вказує, що органу опіки та піклування немає підстав приймати рішення та надавати суду письмовий висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає за межами України, його батьки фактично не перебувають у м.Кременчук та Потоківському старостинському окрузі, територія яких відноситься до юрисдикції органу опіки та піклування та Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с.73-74). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Задоволено клопотання про вислухання думки дитини [PERSON] , [INFO] , в присутності представника Служби у справах дітей. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, пояснив, що після одруження вони з позивачкою поїхали до Узбекистану, так як у нього з`явилася робота. Жили вони разом, потім дружина завагітніла та через спеку поїхала в Україну. Після цього стосунки погіршилися, вона навіть не сказала, що народила дитину. У зв`язку з тим, що по його підрахунках дитина народилася раніше, він оспорював батьківство. Потім він працевлаштувався в Україні, підписавши контракт для проходження військової служби. До дитини він приходив, але йому не відчиняв ніхто двері. Пізніше він звернувся до органу опіки та піклування для встановлення графіку зустрічей з дитиною. Оскільки проходив службу, то не міг кожні вихідні бачитися із сином. Потім позивач виїхала з дитиною за кордон, тому дитину він не бачить. Вважає, що жодної вигоди дитині в тому, що його позбавлять батьківських прав немає. Аліменти він платить, якщо буде потрібен дозвіл на виїзд за кордон, то надасть його. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Тупало Н.П. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду (а.с.73-74). Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16 лютого 2016 року Крюківським відділом ДАЦС Кременчуцького МУЮ у Полтавській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , а/з № 97, вбачається, що його батьком є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] (а.с.13). Шлюб між сторонами був розірваний 24.03.2017 року рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука (справа № 537/591/17) (а.с.29-31). Із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх доходів боржника щомісячно, починаючи з 26.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, що слідує із Розрахунку заборгованості по аліментах від 24.04.2017 згідно в/л № 524/1094/16-ц від 12.07.2016, згідно якого станом на 01.04.2017 заборгованість становить 4400 грн. (а.с.38). На дату розгляду даної справи борг за аліментами відсутній, що не заперечувала особисто позивач, тому ця обставина не потребує доказування згідно з ч.1 ст. 82 ЦПУ України. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14.06.2017 року № 552/3307/17 задоволено частково позов [PERSON] , надано дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . У рішенні вказано, що [PERSON] позов не визнав, прохав стягнути з позивача витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. (а.с.18-19). Із повідомлення ГУ ДСНС України у Полтавській області від 17.08.2016 року № 42-329/47 слідує, що 08.07.2016 року з 16.34 до 17.24 дійсно було залучено аварійно-рятувальний загін (16-ДПРЧ) при взаємодії зі службовю «102» для аварійного відкриття вхідних дверей до кв. [ADDRESS] , замкова щілина яких була залита суперклеєм (а.с.15). Із постанови слідчого ВС ВП № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 15 листопада 2019 року вбачається, що за фактом спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] було внесено відомості до ЄРДР за № 4201917109000037 від 13.03.2019 за ч.1 ст. 125 КК України. Заявник [PERSON] заявляла, що [PERSON] був розпилений перцевий балончик біля входу у її квартиру, у зв`язку з чим спричинені тілесні ушкодження сину [PERSON] . Кримінальне провадження було закрите, у зв`язку із не встановленням даних про те, що [PERSON] бажав спричинення тілесних ушкоджень малолітному сину, а також у зв`язку з тим, що заподіяння легких тілесних ушкоджень внаслідок необережності не є караним діянням згідно ст. 125 КК України (а.с.26-28). Вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 21.02.2020 року № 537/181/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у сумі 1700 грн. Вироком встановлено, що 30.12.2016 близько 12.15 біля вхідних дверей квартири [ADDRESS] , [PERSON] на грунті особистих неприязних відносин з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс [PERSON] удар правою рукою, стиснутою в кулак в область обличчя, а саме щелепи, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді крововиливу в ясневий край, травматичного перелому коронкової частини першого зуба на верхній щелепі справа з подальшим його видаленням, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я(а.с.20-25). Рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 21.08.2017 № 872 визначено [PERSON] наступні способи участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] : побачення за попередньою домовленістю між батьками у суботу або неділю з 17.00 до 18.00 у літній час, з 15.00 до 16.00 у зимовий час в присутності матері (а.с.32). Вказане рішення відповідачем не виконувалося, про що складені Акти від 26.08.2017 року, 18.03.2018 року, 15.01.2022 року, 16.01.2022 року, 19.02.2023 року, 20.02.2022 року, 26.02.2023 року, 27.02.2022 року (а.с.33-37). Із висновку психолога Партицької В.М. за результатами проведення психологічної консультації з дитиною [PERSON] , [INFO] , слідує, що ставлення [PERSON] до батька [PERSON] не сформоване, у зв`язку із відсутністю батька у житті дитини. Хлопчик впевнено зазначив, що нічого про батька не знає і знати не хоче, сказав, що не має і не матиме бажання спілкуватися з ним в майбутньому. Багаторазово повторив, що він для нього чужа людина, при цьому жодного разу не використавши у своєму мовленні слова «папа» або хоча б його ім`я. Дії батька негативно впливають на дитину. Категорично не рекомендовано здійснювати примус [PERSON] до необхідності спілкування з батьком, з врахуванням відсутності в дитини бажання щодо подібних видів взаємодії (а.с.129-141). Із заяви представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту, Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.02.2024 слідує, що органу опіки та піклування немає підстав приймати рішення та надавати суду письмовий висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає за межами України, його батьки фактично не перебувають у м.Кременчук та Потоківському старостинському окрузі, територія яких відноситься до юрисдикції органу опіки та піклування та Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с.73-74). Зі змісту ч.ч.1-3 ст.150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров» я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частин першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, що слідує зі змісту ст. 165 СК України. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] з часу народження дитини не вживаються належні заходи щодо спілкування та виховання сина, що свідчить про ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не цікавиться його навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Син проживає разом із матір`ю [PERSON] за кордоном у Німеччині, яка займається його вихованням самостійно, дитина повністю знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язків щодо виховання сина, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавиться його здоров`ям, навчальними досягненнями, не відвідував заклади, де він навчався на час проживання в Україні, не виконував рішення Органу опікт та піклування, яким встановлено було графіки зустрічі з дитиною, притягувався до кримінальної відповідальності за спричинення легких тілесних ушкоджень позивачу, яка є матір`ю його дитини, враховуючи, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача не може бути наданий з об`єктивних причин, суд вважає, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно дитини. Посилання відповідача на те, що він сплачує аліменти та йому чинять перешкоди у спілкуванні із сином, не можуть бути підставою для ухиляння від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Твердження [PERSON] про те, що він бажає спілкуватися із сином , однак мати дитини чинить перешкоди у їхньому спілкуванні , не підтверджується жодними доказами. У судовому засіданні був опитаний малолітній [PERSON] у присутності представника Служби у справа дітей та повідомив, що він не знає батька та не хоче з ним спілкуватися. Аналогічні твердження викладені у висновку психолога, з якого вбачається, що батько відсутній у житті дитини. Суд приймає до уваги, що Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 07 червня 2017 року у справі № 552/547/17 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав було відмовлено (а.с.146-148). При цьому, у зв`язку із наявністю нових підстав позову, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, зокрема, [PERSON] було засуджено за спричинення їй тілесних ушкоджень, невиконання ним графіку участі у спілкуванні з дитиною, продовження неприймання участі у вихованні дитини та її розвитку. За таких обставин, оцінюючи наявні по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача за позовною вимогою немайнового характеру в розмірі 1073грн. 60 коп.

Outcome: approved