Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-25 00:00:00

18.06.2024 (а.с. 60) [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Донецького регіонального центру з гідрометеорології (далі Донецький РЦГМ) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди (а.с. 1-19). Ухвалою судді Наумової О.С. від 24.06.2024 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 65). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона працювала інженером з охорони праці [NUMBER] категорії Донецького регіонального центру з гідрометеорології, починаючи з 01.08.2018. 03.10.2023 наказом № НК-101/995 Донецького РЦГМ призупинено дію її трудового договору з 03.10.2023 до припинення чи скасування воєнного стану на території України. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивачка звернулася до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.01.2024, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2024, визнано незаконним та скасовано наказ начальника Донецького регіонального центру з гідрометеорології від 03 жовтня 2023 року № НК- 101/995 в частині призупинення дії трудового договору з [PERSON] , інженером з охорони праці [NUMBER] к Донецького регіонального центру з гідрометеорології. Поновлено з 03 жовтня 2023 року дію трудового договору з [PERSON] , інженером з охорони праці [NUMBER] к Донецького регіонального центру з гідрометеорології. Позивачка звільнена 20.03.2024 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Але позивачці не виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу за період зупинення дії трудового договору. Згідно розрахункового листа за останні повні два місяці роботи (березень, квітень 2023 року) її заробітна плата склала відповідно 14293,54 грн. та 12086,87 грн. Отже, враховуючи Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньоденна заробітна плата складала 432,46 грн. ((14293,54 + 12086,87грн.):61день), внаслідок чого розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.10.2023 по 20.03.2024 становить 170 х 432,46 = 73518,20 грн. Крім того внаслідок таких дій відповідача, позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, через те, що вона була вимушена шукати кошти для проживання, залишилась без заробітної плати, мала докладати зусиль щодо організації свого життя, порушені були її нормальних життєвих зв`язки, На підставі викладеного, просила стягнути з Донецького РЦГМ середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 73518,20 грн. без вирахування податків і обов`язкових платежів, що мають справлятися при виплаті заробітної плати, стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. Також просила компенсувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Відповідач Донецький РЦГМ позовні вимоги не визнав. 22.07.2024 представник відповідача [PERSON] (діє на підставі витягу з ЄДР а.с. 88) надала відзив на позовну заяву (а.с. 83-91), у якому відповідач не погодився із наявністю підстав для відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди. Зазначив, що Донецький РЦМГ є державною установою, що належить до сфери управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій (підтверджується Положенням про Донецький регіональний центр з гідрометеорології, затвердженим наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 07.05.2021 № 288). Наказом Донецького РЦГМ від 29.03.2023 № НС-12/995 «Про введення в дію штатного розпису на 2023 рік», введено в дію з 01.01.2023р. Штатний розпис на 2023 рік Донецького РЦГМ, затверджений Державною службою України з надзвичайних ситуацій від 24.03.2023 року, у кількості 139 штатних одиниць. Наказом Донецького РЦГМ від 29.03.2023 № НС-11/995 «Про введення в дію структури на 2023 рік», введено в дію з 01.01.2023 структуру на 2023 рік Донецького РЦГМ, затверджену Державною службою України з надзвичайних ситуацій від 02.03.2023 року. Згідно зі ст.15 Закону України «Про охорону праці» визначено: «на підприємстві з кількістю працюючих 50 і більше осіб роботодавець створює службу охорони праці відповідно до типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці». Відповідно, виконання функцій служби охорони праці у Донецькому РЦГМ, виділено у одну окрему посаду, інженер з охорони праці І категорії в Адміністрації Донецького РЦГМ. Інженер з охорони праці І категорії перебуває у прямому підпорядкуванні начальника Донецького РЦГМ та реалізує державну політику у сфері охорони праці по Донецькому РЦГМ, згідно Типового положення про службу охорони праці НПАОП 0.00-4.35-04, затверджене наказом Держпраці України від 15.11.2004 № 255 (зі змінами). [PERSON] з 01.08.2018 по 20.03.2024 працювала в Адміністрації Донецького регіонального центру з гідрометеорології на посаді інженер з охорони праці першої категорії. Основним робочим місцем [PERSON] є: [ADDRESS] , яке нині є тимчасово окупованою територією. Донецький РЦГМ разом з персоналом вимушені у зв`язку з воєнними діями продовжувати свою роботу в іншій місцевості. Наказом Донецького РЦГМ від 23.08.2022 № 409 «Про зміну місцезнаходження Донецького РЦГМ» тимчасово, з дати прийняття наказу від 23.08.2022р., змінено адресу місцезнаходження Донецького РЦГМ з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Наказом Донецького РЦГМ від 22.09.2023 № НС-37/995 «Про тимчасову організацію роботи» з 01.10.2023 змінено істотні умови праці ВСІМ працівникам Донецького РЦГМ. Наказом Донецького РЦГМ від 22.09.2023 № НС-37/995 «Про тимчасову організацію роботи», [PERSON] , яка станом на 01.10.2023 займала посаду інженер з охорони праці І категорії у Адміністрації Донецького РЦГМ, тимчасово переведено на роботу в іншу місцевість разом із установою (з окупованого м. Маріуполь до м. Київ), було змінено істотні умови праці. Ураховуючи специфіку роботи позивачки (необхідність перебування на робочому місці), їй відмовлено у переведенні на дистанційну роботу, роботодавець не погодився з ризиками, які можуть бути в разі запровадження дистанційної роботи інженеру з охорони праці І категорії. Наказом Донецького РЦГМ від 03.10.2023 № НК-101/995 «Про призупинення трудового договору з [PERSON] », призупинено дію трудового договору з [PERSON] , з 03.10.2023 до припинення чи скасування воєнного стану на території України, зі збереженням робочого місця. Позивачка оскаржила вказаний наказ до суду. Під час вирішення трудового спору у судовому порядку [PERSON] звільнено за власним бажанням з 20.03.2024 наказом Донецького РЦГМ від 14.03.2024 року №НК-22/995. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.01.2024, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 01.05.2024, наказ Донецького РЦГМ від 03.10.2023 №НК-101/995 «Про призупинення трудового договору з [PERSON] » скасовано. Наказом Донецького РЦГМ від 13.05.2024 № НК-47/995 «Про внесення змін до наказу Донецького РЦГМ від 26.09.2023» № НК-88/995» скасовано пункт 3 наказу Донецького РЦГМ від 26.09.2023 № НК-88/995 «Про зміну істотних умов праці [PERSON] ». Наказом Донецького РЦГМ від 13.05.2024 № НК-48/995, скасовано дію наказу Донецького РЦГМ від 03.10.2023 №НК-101/995 та поновлено з 03.10.2023 по 20.03.2024 дію трудового договору з [PERSON] , інженером з охорони праці І категорії Донецького РЦГМ. Факт не виконанням [PERSON] своєї роботи у період з 03.10.2023 по 20.03.2024 та відсутність її на робочому місці ( [ADDRESS] ) у період з 03.10.2023 по 20.03.2024, зафіксовано актом від 13.05.2024 № 10 про відсутність на робочому місці. Станом на 19.07.2024 наказ Донецького РЦГМ від 22.09.2023 № НС-37/995 «Про тимчасову організацію роботи», наказ Донецького РЦГМ від 26.09.2023 № НК-88/995 «Про зміну істотних умов праці [PERSON] » (зі змінами, внесеними наказом Донецького РЦГМ від 13.05.2024 № НК-47/995 «Про внесення змін до наказу Донецького РЦГМ від 26.09.2023» № НК-88/995») та наказ Донецького РЦГМ від 14.03.2024 року №НК-22/995 «Про звільнення за власним бажанням [PERSON] », діють. Відтак, у період з 01.10.2023 по 20.03.2024 позивачці змінені істотні умови праці (як і усім працівникам Донецького РЦГМ), тимчасово переведено на роботу в іншу місцевість разом із установою у м. Київ з подальшим виконанням посадових обов`язків, які [PERSON] жодного дня не виконувала. У табелі обліку використання робочого часу Адміністрацією Донецького РЦГМ, за період з 01.10.2023 по 20.03.2024, інженера з охорони праці І кат. Донецького РЦГМ [PERSON] табельовано наступним чином: 01.10.2023 вихідний день (ВВ); 02.10.2023 неявка з нез`ясованих причин (НЗ); 03.10.2023-20.03.2024 інші причини неявок (І). Судові рішення не містять встановлення поважності відсутності [PERSON] на робочому місці з 03.10.2024 по 20.03.2024 та зобов`язання виплатити їй заробітну плату або грошову компенсацію з 03.10.2023 по 20.03.2024. Тому виплата заробітної плати не здійснювалася. Також не погодився із розрахунком стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (зі змінами) (далі Порядок № 100), період за яким обчислюється середній заробіток, зазначено: «У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата». Таким чином, у [PERSON] це березень та квітень 2023 року. За березень 2023 року: посадовий оклад 5005,00 грн., надбавка за вислугу років 250,00 грн., надбавка за складність напруженість у роботі 1 501,50 грн., разова премія до свята 3 447,47 грн., премія внутрішня щомісячна 7 551,98 грн., всього 17 755,95 грн. За квітень 2023 року: посадовий оклад 5005,00 грн., надбавка за вислугу років 250,00 грн., надбавка за складність напруженість у роботі 1 501,50 грн., матеріальна допомога 5 005,00 грн., премія внутрішня щомісячна 3 253,25 грн., всього 15 014,75 грн. Відповідно до абзаців 3 та 11 пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); и) виплати, пов`язані з святковими та ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо». Тому за розрахункам відповідача, за 122 робочих дні, без урахування матеріальної допомоги і виплати до свята, за період з 03.10.2023 по 20.03.2024, середній заробіток становитиме: 122 р.д.*398,66 грн. = 48 636,52 грн. Також не погодився із наявністю підстав для відшкодування моральної шкоди унаслідок їх недоведеності та необґрунтованості. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також у відшкодуванні витрат на правничу допомогу. 07.07.2024 позивачка [PERSON] надала відповідь на відзив (а.с. 130 - 133), у якій вважала помилковою думку відповідача про те, що підстави для нарахування та виплати заробітної плати за період з 03.10.2023 по 20.03.2024 відсутні, адже рішенням суду скасовано наказ від 03.10.2023 про призупинення дії трудового договору, поновлено з 03.10.2023 дію трудового договору. Позивачка письмово зверталася до відповідача з проханням виплатити заробітну плату за період вимушеного прогулу з 03.10.2023 по 20.03.2024 на підставі судових рішень з правовим обґрунтуванням, але їй безпідставно відмовлено Наполягала на задоволенні позову. Відповідач на день розгляду справи правом на надання заперечень не скористався. Враховуючи категорію спору (спір, що випливає з трудових правовідносин), наданий відповідачем відзив, надану позивачем відповідь на відзив, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ст. 274 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в сукупності з наданими письмовими доказами, доходжу до такого висновку з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ Під час розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] з 01.08.2018 обіймає посаду інженера з охорони праці І категорії, що сторонами не оспорюється. Донецький РЦГМ був розташовай за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вимушено виїхала до м. Дніпра, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою УСЗН від 11.05.2022 № 1201-5001561440 (а.с. 22). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.01.2024 у справі № 201/13806/23, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2024, позовні вимоги [PERSON] до Донецького регіонального центру з гідрометеорології про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору - задоволені. Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Донецького регіонального центру з гідрометеорології від 03 жовтня 2023 року № НК-101/995 в частині призупинення дії трудового договору з [PERSON] , інженером з охорони праці [NUMBER] к Донецького регіонального центру з гідрометеорології. Поновлено з 03 жовтня 2023 року дію трудового договору з [PERSON] , інженером з охорони праці [NUMBER] к Донецького регіонального центру з гідрометеорології (а.с. 23 49). Судом у цій справі, серед іншого, встановлено, що наказом начальника Донецького РЦГМ від 01.04.2022 за № 336/к у зв`язку з проведенням воєнних дій на території Донецької області, ускладненням роботи державних установ, що перешкоджає діяльності Донецького РЦГМ, у тому числі виконання службових обов`язків на робочих місцях та загрозою життю працівників,

Outcome: partial