Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Адвокат Зачепіло О.В., якій діє від імені та в інтересах [PERSON] , 27.06.2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що з 12.11.2005 року по 03.08.2015 року сторони перебували у шлюбі. [INFO] від даного шлюбу народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу, син залишився проживати зі своєю матір`ю - [PERSON] . 05.08.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] . Відповідач, як мати, не забезпечувала належний рівень життя для свого сина, не піклувалася про його стан здоров`я та не сприяла задоволенню його інтересів. А навпаки, на постійній основі зловживає алкогольними напоями, постійно змінює чоловіків, які ображають [PERSON] . [PERSON] притягували до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, а саме невиконання обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Крім того, відповідач вела розгульний спосіб життя, родину поставили на облік в орган опіки та піклування м.Херсона, як неблагополучну родину. Позивач на постійній основі здійснював грошові перекази на рахунок відповідача на утримання сина, але відповідач витрачала ці кошти не за цільовим призначенням. Позивач вважає, що [PERSON] не в змозі доглядати за сином самостійно, у зв`язку з тим, що вона пиячить, остання не може забезпечити належний спосіб життя, духовного та фізичного розвитку, належної уваги та виховання. Позивач, як батько неповнолітнього сина, [PERSON] повністю усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про свого сина, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження психологічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. З початку 2023 року син проживає з позивачем та його дружиною [PERSON] . [PERSON] хоче залишитися проживати з позивачем, зовсім не хоче повертатися до м.Херсона. За таких умов [PERSON] вважає, що синові краще буде залишитися проживати з батьком, так як відповідач своєю поведінкою негативно впливає на процес його виховання. У зв`язку з викладеним, позивач просить визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 06.10.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Службу у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради. Ухвалою суду від 13.12.2023 року закрито підготовче засідання та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 26.01.2024 року витребувано докази по справі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволені за необґрунтованістю. Вважали, що позов не підлягає задоволенню, оскільки станом на час звернення до суду та теперішній час між відповідачем та позивачем не має спору про місце проживання дитини. Син проживає з батьком, оскільки після досягнення 14 років самостійно визначився зі своїм місцем проживання, проживання в м. Одесі в теперішній час більш безпечніше, ніж в м.Херсоні. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, зазначив, що не має правових підстав розглядати порушене питання по суті, оскільки місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №248, зробленого 08.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 03.08.2015 року шлюб, зареєстрований 12.11.2005 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно актового запису про шлюб №1183, зробленого 14.06.2022 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 14.06.2022 року. Відповідно до характеристики [PERSON] , учня 9-В класу Одеської гімназії №103. За час навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Батько та мачуха приділяють належну увагу вихованню [PERSON] . Постійно підтримують зв`язок зі школою та класним керівником. Згідно психолого-педагогічною характеристикою учня 9 класу Херсонської гімназії №13 Херсонської міської ради [PERSON] , 2008 року народження, від 10.02.2023 року, [PERSON] навчається в гімназії з 2015 року. Батьки [PERSON] розлучені. Хлопчик проживає з мамою та вітчимом. Мама не цікавиться навчанням дитини, не відвідує батьківські збори. Вона без інтересу відноситься до індивідуальних проблем підлітка. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частинами 6, 8 ст.7 СК України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися ч. 3 ст. 160 СК України та положеннями ч. 2 ст. 29 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і на час звернення до суду з позовом (27.06.2023 року) та розгляду справи у суді йому виповнилося 15 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства він може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у його постановах від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21; від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц, від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15, від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21. Приймаючи до уваги викладене, суд прийшов до висновку, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, тому у задоволенні позовних вимог позивача щодо визначення місця проживання його сина необхідно відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що Херсонським міським судом Херсонської області у справі №766/11424/19 винесено судовий наказ від 05.08.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі з усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, але не менше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07.06.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Звертаючи до суду із позовом про стягнення аліментів, позивач не заявляє вимоги про припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються з нього на підставі судового наказу від 05.08.2019 року. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому у ст.13 ЦПК України, суд позбавлений права вийти за межи заявлених позовних вимог. Задоволення же позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без попереднього припинення стягнення з позивача аліментів на його утримання, призведе до стягнення з обох батьків на користь один-одного аліментів на утримання однієї дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed