Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-22 00:00:00

Представник ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 грудня 2007р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-001/166/2007 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до якого Відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 284 000,0 дол. США, строком до 26 вересня 2022р. З метою забезпечення повного та своєчасного виконання відповідачем 1 своїх зобов`язань за кредитним договором 26 грудня 2007р. між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки № SR-001/166/2007 (далі по тексту - договір поруки). Відповідно до п. 1.1 договору поруки, за цим договором Відповідач 2 зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Разом з ти, Відповідач 1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за договором і в термін, встановлений договором, не здійснює, заборгованість не повертає. Станом на 04.05.2017р. заборгованість відповідача 1 за договором становить 313 062,59 долари США та складається з 252 904,32 долари США - залишку заборгованості за кредитом; 60 158,27 долари США - суми несплачених відсотків за користування кредитом. 13.05.2017р. Поручителю було направлено вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором№ ML-001/166/2007, про те вказана вимога залишена поза увагою поручителя. У зв`язку з цим Позивач просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 313 062,59 долари США та судовий збір у сумі 124 552,38 грн. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року позов ПАТ «ОТП Банк» було задоволено в повному обсязі. 27 травня 2021 року за результатами розгляду відповідної заяви заочне рішення Шевченківського районного суду мю. Києва від 16.05.2018 було скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідачів надійшов відзив на позов де зазначено наступне. Розрахунок заборгованості здійснено не вірно, він є необгрунтованим та недоведеним. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання позичальникам кредитних коштів. Також пропущено і строк позовної давності стосовно частини позовних вимог. Крім того, умови щодо розрахунку процентів є несправедливими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Також у банку відсутні підстави для пред`явлення вимог до поручителя, оскільки порука є припиненою. Так, банком не враховано, що після 28.01.2024, відповідачем в рахунок виконання зобов`язання було сплачено 18 платежів на загальну суму 19 513 дол. США та 2 815 грн. Наданий розрахунок не враховує зазначених сум. Банк також не надсилав відповідачам повідомлень щодо необхідності дострокового повернення кредитних коштів. Матеріали справи свідчать про те, що перше прострочення по сплаті кредиту виникло у [PERSON] 26.01.2008 року, в той час як до суду позивач звернувся у 2017 році. За таких обставин порука [PERSON] припинилась в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України. У відповідь на відзив представник АТ «ОТП Банк» вказав наступне. Вказуючи на невідповідність розрахунку заборгованості відповідачі не бере до уваги додатковий договір № 6 від 26.03.2014 де викладено графік платежів в новій редакції, а саме, що в період з 26.03.2014 по 26.11.2014 грошові кошти, які вносились зараховувались на погашення відсотків, а не тіла кредиту. Також відповідачами не врахована та обставина, що за умовами кредитного договору видача кредиту здійснювалась на поточний рахунок, а не видачею коштів через касу банку. Щодо погашення заборгованості то і позичальнику і поручителю в травні 2017 надсилались відповідні вимоги. Не погоджуючись з вимогами АТ «ОТП Банк» [PERSON] подано зустрічний позов про припинення поруки, зважаючи на наступне. Оскільки перша прострочка по сплаті платежів за кредитним договором відбулась 26.01.2008, а з позовом банк звернувся у червні 2017, то АТ «ОТП Банк» відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України пропустив строк звернення до поручителя з вимогою. Таким чином порушене право [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом визнання поруки припиненою. В судовому засіданні представник АТ «ОТП Банк» підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити у зв`язку із його безпідставністю. Представник відповідачів просив задовольнити зустрічний позов [PERSON] та відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши наявні докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до наступних висновків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Встановлено, що 26 грудня 2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-001/166/2007, згідно з умовами якого ЗАТ «ОТП Банк» надає позичальнику кредит в розмірі 196 000,00 дол. США строком до 26.09.2022р. зі сплатою плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотка в розмірі 5,99 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб в гривні, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 01.02.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № ML-001/166/2007, згідно з умовами якого сторони вирішили внести зміни та доповнення в кредитний договір, зокрема, домовилися збільшити розмір кредиту на 88 800,00 доларів США - до 284 640,57 доларів США. Як вбачається з п.п. 1.7.2. п. 1.7 кредитного договору Банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи Траншами шляхом дебетування Позичкового рахунку Позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній//их/заявці/ках Позичальника, зменшених на утриману комісію Банку у відповідності до Тарифів та умов цього договору. Так, як вбачається з валютного меморіального договору № 1 від 26.12.2007 грошові кошти у розмірі 196 000,00 доларів США, меморіального ордеру № 6 від 01.02.2008 у розмірі 88 800,00 доларів США були перераховані на поточний рахунок позичальника [NUMBER] , відкритого відповідно до договору № 001/23326/07 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб від 26.12.2007 (належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів, договору наявні в матеріалах справи). Крім того, 14.01. 2009 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, зокрема, сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, що складається з фіксованого відсотка в розмірі 4,99% річних та FIDR. Також сторони домовились викласти Графік платежів у новій редакції. В подальшому, а саме 25.03.2009 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, зокрема сторони домовилися, що на період з 26.03.2009 до 26.08.2009р. для розрахунку процентів буде використовуватися фіксована процентна ставка 7% річних та FIDR, а в період з 26.08.2009р. буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 6,91 % та FIDR. 14.06.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору. 25.06.2010 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, зокрема сторони домовилися, що на період з 25.06.2010 до 29.06.2010р. для розрахунку процентів буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі фіксованого відсотку 6,91% річних та FIDR, в період з 29.06.2010 до 26.10.2010р. буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 14,41 % та FIDR., а в період з 26.10.2010 до повного виконання боргових зобов`язань буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,21 % та FIDR. 26.03.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 6 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, зокрема сторони домовилися, що на період з 26.03.2014 до 25.08.2014р. для розрахунку процентів буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,50 % та FIDR., а в період з 26.08.2014 до повного виконання боргових зобов`язань буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,21 % та FIDR. 24.11.2015 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 7 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, зокрема сторони домовилися, що на період з 24.11.2015 до 25.04.2016 для розрахунку процентів буде використовуватися фіксована процентна ставка 1% річних та FIDR, а в період з 26.04.2016р. буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,21 % та FIDR. 26.05.2016 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 8 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, зокрема сторони домовилися, що на період з 26.05.2016 по 25.08.2016. для розрахунку процентів буде використовуватися фіксована процентна ставка 0,1% річних та FIDR, а в період з 26.08.2016р. буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,21 % та FIDR. 29.08.2016 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 9 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, зокрема сторони домовилися, що на період з 29.08.2016 по 25.11.2016. для розрахунку процентів буде використовуватися фіксована процентна ставка 0,10% річних та FIDR, а в період з 26.11.2016р. буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 7,21 % та FIDR. Також, як свідчать матеріали справи, і не заперечується відповідачами, з метою забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 26.12. 2007р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1 договору поруки, за цим договором поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Згідно п. 2.1 договору поруки, порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: а) повернення основної суми кредиту, наданого боржнику; б) сплати відсотків за користування кредитом; в) сплата пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. 01.02.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки, згідно з умовами сторони домовились внести зміни та доповнення до договору поруки. 25.03.2009р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до договору поруки, згідно з умовами сторони домовились внести зміни та доповнення до договору поруки. Представник АТ «ОТП Банк» вказує, що умови кредитного договору не виконуються, а тому є підстави для стягнення з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі зазначеному у позові. В свою чергу сторона відповідача вважає вимоги банку не є доведеними та наполягає, що порука припинена в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України. Також вказують на те, що банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав. Так, з огляду на наявні в матеріалах справи належним чином засвідчених копій меморіальних ордерів (про що зазначено вище), суд приходить до висновку, що зобов`язання банку щодо надання кредитних коштів позичальнику у розмірі та в порядку передбаченому договором, було виконано, а доводи сторони відповідача у цій частині є безпідставними. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. За розрахунком позивача заборгованість за кредитним договором станом на 04.05.2017 становить 313 062,59 доларів США з яких: заборгованість за кредитом в сумі 252 904,32 доларів США, заборгованість по відсоткам у сумі 60 158,27 доларів США. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що зобов`язання по поверненню кредиту з боку позичальника виконуються належним чином. Так, суд не може покласти в основу рішення твердження сторони відповідачів щодо неправомірності розрахунку заборгованості, наданого позивачем у зв`язку із неврахуванням платежів, внесених після 28.01.2014, зважаючи на те, що як свідчить додатковий договір № 6 укладений сторонами 26.03.2014, яким викладено графік платежів у новій редакції, відповідно до якої в період з 26.03.2014 по 26.11.2014 грошові кошти внесені позичальником зараховуються на погашення відсотків, а не тіла кредиту. Як свідчать матеріали справи протягом січня 20214 - січня 2016 позичальником на погашення кредиту здійснено 18 платежів на загальну суму 19 513,00 доларів США та 2 815,00 грн., які зараховані позивачем відповідно до умов додаткового договору № 6 на погашення відсотків, про що свідчить засвідчена копія розширеного розрахунку заборгованості наявна в матеріалах справи.. Згідно п. 1.9.1 кредитного договору незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Відповідно до застереження в п. 1.9.2 кредитного договору, вимога вважається надісланою в день її направлення на адресу позичальника, що зазначена в цьому договорі. Так, 13.05.2017 року на адресу позичальника засобами поштового зв`язку було направлено Досудову вимогу за вих. № 73-12-4-10/1543 рекомендованим листом з описом вкладення. Вказана Досудова вимога підлягала виконанню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати її одержання Позичальником. Відповідно до п. 3.1 договору поруки, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині. Згідно п. 3.2 договору поруки, поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. При цьому, відповідно до п. 3.4 договору поруки, обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі. 13.05.2017р. на адресу поручителя засобами поштового зв`язку було направлено досудову вимогу за вих. 73-12-4-10/1545. Позов направлено до суду представником позивача 30.05.20217 засобами поштового зв`язку. Суд погоджується з доводами представника банку щодо необхідності врахування правову позицію висловлену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі №553/1501/15-ц, а саме: "Аналіз частини десятої статті 11 Закону N 1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року) дає можливість зробити висновок, що головною умовою для звернення кредитодавця до суду з позовом про дострокове стягнення споживчого кредиту є направлення банком відповідної вимоги, що дає можливість боржнику її виконати протягом строку, встановленого в договорі чи Законі, після чого кредитодавець позбавляється права вимагати повернення кредиту достроково. У разі якщо кредитор направив споживачу вимогу про дострокове погашення кредиту і таке направлення підтверджене, то звернення кредитора до суду з позовом до споживача про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення визначеного у цій вимозі строку для її виконання не позбавляє можливості споживача виконати умови вимоги, а саме усунути порушення умов договору про надання споживчого кредиту, за умови, що на момент ухвалення рішення у справі строк виконання вимоги про дострокове повернення кредиту сплив. Тобто направлення відповідно до частини десятої статті 11 Закону N 1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року) вимоги про дострокове повернення кредиту свідчить про дотримання кредитором вимог цього Закону і не позбавляє суд права вирішити позов по суті заявлених вимог за умови, що на час ухвалення рішення минув строк для виконання вимоги і вона не втратила чинності. Так, на день розгляду справи строк для виконання вимог про дострокове погашення безумовно минув, але така вимога не втратила чинності, оскільки заборгованість не погашена. Щодо тверджень відповідачів стосовно розрахунку процентів, які є несправедливими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства слід зазначити наступне. Відповідно до постанови Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 405/2823/15-ц плаваюча процентна ставка - це процентна ставка за середньо- і довгостроковими кредитами, розмір якої може змінюватися банком в односторонньому порядку та у строки, передбачені умовами кредитного договору. Перегляд її здійснюється через узгоджені між банком і кредитором проміжки часу. У разі зміни договору, як зазначено в частині третій статті 653 ЦК України, зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватися і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. Укладаючи кредитний договір, сторони домовилися, що для розрахунку процентів за кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого процента (у розмірі 4,99 % річних) + FIDR (процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк до 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). При цьому сторони висловили свою цілковиту згоду щодо передбаченої договором зміни плаваючої процентної ставки. Отже, виходячи з умов кредитного договору зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки вона прямо передбачена умовами двостороннього кредитного договору. Таким чином, положення кредитного договору про встановлення плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого процента + FIDR, не можна вважати несправедливими. Посилання відповідачів на те, що АТ «ОТП Банк» пропущено строк позовної давності щодо частини боргу суд також не може взяти до уваги у зв`язку із наступним. Так, за положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості нарахування заборгованості по відсоткам здійснено позивачем за первісним позовом з 09.11.2014, вимога про дострокове повернення кредиту направлено відповідачам 13.05.2017, позов направлено до суду як вже вказувалось - 30.05.2017. За таких обставин, підстави для застосування положень ч. 4 ст. 267 ЦК України відсутні. За приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимогу до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Зважаючи на те, що позивач за первісним позовом скористався правом щодо дострокового повернення кредиту 15.03.2017 та звернувся до поручителя з такою вимогою, а звернення до суду відбулось 30.05.2017, суд не може зробити висновок щодо припинення поруки згідно до приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають, зокрема, з договору, що передбачено ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами в силу ст. 629 ЦК України. Зважаючи на те, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про належне виконання кредитного договору № ML-001/166/2007 від 26.12.2007, з огляду на те, що підстави для визнання поруки припиненою відсутні та відповідачами за первісним позовом не спростовано розмір заборгованості, суд приходить до висновку про задоволення вимог АТ «ОТП Банк» та вважає за можливе відмовити у задоволенні зустрічного позову. Зважаючи на те, що станом на день здійснення розрахунку заборгованості вартість 1 долару США становить 26,523425 грн. за офіційним курсом НБУ заборгованість за кредитним договором у розмірі 313 062,59 доларів США еквівалентно 8 303 492,13 грн. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved