Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

02.08.2024 року ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4071656 від 28.04.2021 року у розмірі 29 411,88 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 28.04.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, шляхом проставлення електронного цифрового підпису в договорі за допомогою ідентифікатора, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4071656, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 000 грн., строком користування 30 днів з процентною ставкою 1,90 % в день. ТзОВ «Авентус Україна» свої договірні зобов`язання виконало належним чином, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 01.08.2024 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 29 411,88 грн., з яких: 8\~917,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20 329,49 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 22,72 грн. нараховані 3% річних та 142,67 грн. інфляційні втрати. 24.01.2022 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01-/2022, відповідно до умов якого ТзОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі й за договором про надання споживчого кредиту № 4071656 від 28.04.2021 року, що укладений між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі й договір про надання споживчого кредиту № 4071656 від 28.04.2021 року, що укладений між ТзОВ «Авентус Україна» та позичальником [PERSON] . Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором № 4071656 від 28.04.2021 року у розмірі 29 411,88 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Ухвалою суду від 06.08.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. За клопотанням позивача та з урахуванням положень ст. ст. 274-277 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Від відповідача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2024 року постановлено провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити повністю з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.04.2021 року між ТзОВ «Авентус Україна», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено договір № 4071656 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу на підставі заявки позичальника для отримання кредиту на відповідному Інтернет - ресурсі https://creditplus.ua. Прийняття відповідачем пропозиції укласти означений договір здійснено шляхом заповнення останнім формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У зазначеному договорі сторони погодили всі його істотні умови, зокрема те, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана уся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході в його особистий кабінет в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки правильності введення коду, направленого мобільного телефону споживача. Пунктами 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1 цього договору визначено, що товариство надає споживачу грошові кошти у розмірі 9 000 грн., строком на 30 днів, процентна ставка\~фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,90% та застосовується. Дата повернення кредиту (28.05.2021 р.) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору). ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 9 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] і зазначена обставина відповідачем не оспорювалась. Як вбачається зі змісту вказаного договору, графіка платежів, паспорту споживчого кредиту, за спливом строку кредитування 28.04.2021 року відповідач зобов`язалася повернути кредит в загальному розмірі 14 130,00 грн., з яких: 9 000,00 гривень - сума кредиту, 5 130,00 грн. - проценти за користування кредитним коштами. Умови та порядок продовження строку кредиту визначено розділом 4 кредитного договору. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на 30 днів, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження (пролонгація) договору в порядку, визначеному п. 4.2 договору, або в порядку автопролонгації, відповідно до умов , визначених у п. 4.3 договору. Пунктом 4.2.1 договору визначено, що споживач, у випадку коли заборгованість за кредитом складає менше 400 грн. (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до пп.4.2.2. Договору. Пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Відповідно до п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на вищевказаних умовах. Вбачається, що відповідачем будь-яких проплат за вищевказаним кредитним договором не здійснено. Оскільки 28.05.2021 року свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та процентів відповідач не виконала, угоду про пролонгацію кредитного договору не уклала, на підставі п. 4.3 цього договору його було автопролонговано. 24.01.2022 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01-/2022, відповідно до умов якого ТзОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі й за договором про надання споживчого кредиту № 4071656 від 28.04.2021 року, що укладений між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі й договір про надання споживчого кредиту № 4071656 від 28.04.2021 року, що укладений між ТзОВ «Авентус Україна» та позичальником [PERSON] . В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 01.08.2024 року загальний розмір заборгованості відповідно до картки обліку за договором становить 29 411,88 грн., з яких: 8\~917,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20 329,49 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 22,72 грн. нараховані 3% річних та 142,67 грн. інфляційні втрати. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами\~ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит»,\~Закону України «Про електронну комерцію»,\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідно до\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТзОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 року до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року, ТзОВ «Коллект Центр» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 29 411,88 грн. Частиною 1 ст. 626 \~ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Згідно\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1\~ст.\~3\~Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до\~ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,\~Закону України «Про електронну комерцію»,\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.\~6,\~207,\~627-628, ч. 2 ст.\~639 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч.1\~ст. 638 ЦК України, сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1082 ЦК України,боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконала, у визначений цим договором строк, тіло кредиту і проценти за строк користування кредитними коштами не повернула ані кредитодавцю, ані фактору. Статтею 13\~ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України\~на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Відповідач не надала суду доказів здійснення нею платежів за договором та жодними доказами не спростувала наявність заборгованості у визначеному позивачем розмірі. Крім того, вказаний кредитний договір недійсним не визнавався, сторони узгодили всі його умови, зокрема щодо автопролонгації строку дії договору відповідно п. 4.3.1. та розміру процентної ставки 1,90% на день. Суд звертає увагу, що [PERSON] не була позбавлена можливості відповідно до ст.\~15\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладання шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленої договором про споживчий кредит, однак цього не зробили. Суд, оцінивши наявні у справі докази, доводи та заперечення учасників справи, вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» підлягають задоволенню. Статтею 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідност.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141\~ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копію договору про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024 року, копію заявки про надання юридичної допомоги № 163 від 01.07.2024 року, копію витягу з акту №1 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року, копію платіжної інструкції № 0446750000 від 12.07.2024 року. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Пунктом 4 частини 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом\~ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Враховуючи, що позивачем надано до суду опис робіт, виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, сума витрат на оплату послуг адвокатського об`єднання в розмірі 9 000,00 грн. є співмірною з обсягом наданих послуг та виконаних робіт, відповідачкою [PERSON] клопотання про зменшення вказаних витрат заявлено не було, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу в розмірі 9 000,00 гривень. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved