Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

Представниця позивача адвокат Шмуйлова І.М. звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою про визнання права власності, в якій просить визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, а саме 1/5 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель від 13.10.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 2870, [PERSON] купив у [PERSON] 1/5 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] та земельній ділянці Держфонду розміром 600 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташований один гіпсоблочний обкладений цеглою житловий будинок площею 44, 4 кв.м., який в плані земельної ділянки позначений літ. «А». При будинку є огорожа металево-дерев`яна № 1,2, гараж цегляний «Б», вбиральня дерев`яна літ. «В». Вказана 1/5 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Куп`янською державною нотаріальною конторою 10.10.1989 року за № 2826 та зареєстровано в Куп`янському БТІ за № 7547. Право власності на 1/5 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель зареєстрована 31.10.1989 року у Куп`янському міжміському бюро технічної інвентаризації. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради за результатом розгляду заяви позивача від 05.03.2024 року за реєстраційним номером 59774317 відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.1989 року 1\\5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель посвідченого Куп`янською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2870, у зв`язку з тим, що подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. З огляду на те, що договір купівлі-продажу від 13.10.1989 року 1 \\5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, посвідченого Куп`янською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2870, містить проставлений відповідний штамп КП «Куп`янське БТІ», речове право [PERSON] на нерухоме майно є дійсним, оскільки його реєстрація проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Ухвалою суду від 13.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.07.2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали заяву про проведення судового засідання без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 04.07.2024 року подав клопотання про розгляд справи без участі відповідача, просить прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. З договору купівлі-продажу 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель від 13.10.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 2870, вбачається, що [PERSON] купив у [PERSON] 1/5 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] та земельній ділянці Держфонду розміром 600 кв.м. 1/5 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Куп`янською державною нотаріальною конторою 10.10.1989 року за № 2826 та зареєстровано в Куп`янському БТІ за № 7547. Право власності на 1/5 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель зареєстрована 31.10.1989 року у Куп`янському міжміському бюро технічної інвентаризації. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради за результатом розгляду заяви позивача від 05.03.2024 року за реєстраційним номером 59774317 відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.1989 року 1\\5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель посвідченого Куп`янською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2870, у зв`язку з тим, що подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною першою\~статті 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами\~статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частина четверта\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачою про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено право на повагу до житла. У практиці Європейського суду з прав людини визначення того чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме: від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання. Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, беручи до уваги, що у позивача відсутня можливість одержати відповідні документи в КП «Куп`янське БТІ» у зв`язку з його повним знищенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки це є єдиним можливим способом захисту права власності позивача.

Outcome: approved