Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~про зняття\~арешту з\~майна.\~Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що на\~підставі рішення\~Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області від\~02.03.2010\~за нею\~було зареєстровано\~право власності\~на спадкове\~майно \~58/100\~частин житлового\~будинку з\~відповідною частиною\~надвірних споруд\~по [ADDRESS] ,\~після смерті\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] .\~Вказує,\~що на\~вказане майно\~накладено обтяження\~за №4573783\~від 01.03.2007\~на підставі\~постанови ДВС\~у м.\~Луцьку про\~арешт майна\~№АМ469599\~від 26.02.2007\~за адресою:\~ [ADDRESS] .Вважає заборону такою, що порушує її права. З цих підстав просить суд зняти арешт з майна. Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому провадженні. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, натомість подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся, в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені\~ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2010 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно 58/100 частин житлового будинку з відповідною частино надвірних споруд по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 11). Маючи намір здійснити реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , позивачка дізналася про накладений арешт на нерухоме майно. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 09.04.2024 накладено арешт на нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] , накладеного на підставі постанови ДВС у м. Луцьку про арешт майна від 26.02.2007, власником майна вказано [PERSON] (а.с. 13-14). Згідно листа Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №85527 від 10.07.2024 [PERSON] було відмовлено щодо зняття арешту з майна та повідомлено, що для вирішення питання про зняття арешту майна [PERSON] потрібно звернутися до суду, оскільки у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень, за яким боржником є [PERSON] , а також відсутністю даних щодо виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт нерухомого майна в спецрозділі автоматизованої системи виконавчого провадження, який є архівною складовою частиною системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року №43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень» та неможливістю встановити, чи було дане виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на все нерухоме майно фактично виконане, Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку не має законних підстав для припинення обтяження №4573783 (а.с. 18-19). Таким чином, судом встановлено, що на даний час обтяження не зняте, через, що позивач не має можливості скасувати накладений арешт та реалізувати свої права. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно зі ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява про зняття арешту з майна підлягає до задоволення.

Outcome: approved