Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 2 травня 2023 року [PERSON] , діючий в особі представника - [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позовні вимоги обґрунтовує тим що 05 липня 2022 року Іллічівським міським судом Одеської області задоволено позов заявлений [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації в розмірі 7192.70 грн., судового збору 840,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 3000.00 грн., 10 березня 2020 року між «СК ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги відповідно до якого первісний кредитор отримує права вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісниму кредитору по договору страхування , перелик яких наведений у додатку до договору у тому числі право вимагати відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді не виплаченого страхового відшкодування за договором № 944898-2-16-01 від 8 лютого 2018 року. 5 липня 2022 року Іллічівським міським судом Одемської області винесено заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації в розмірі 7192.70 грн., судового збору 840,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 3000.00 грн., 02 вересня 2022 року за зверненням ФОП [PERSON] . відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкриті виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку № № [NUMBER] , [NUMBER]. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язань встановлених рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 липня 2022 року, на день звернення до суду 30 квітня 2024 року утворилась заборгованість, а саме: 3 % річних, що складає 383,00 грн. та інфляційних втрат, що складає 1014,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968.00 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2000.00 грн. Після уточнення розрахунку прохав стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 150.00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 285.22 грн витрати на правничу допомогу в сумі 2000.00 грн. сплачений судовий збір в сумі 968.00 грн. за період не виконання рішення суду з 21 серпня 2024 року по 30 квітня 2024 року. Позивач , представник позивача в судове засідання не з`явились надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, уточнені позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судові засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 40). Відзиви проти позову не надав. Поважної причини неявки суду не повідомив, заяву про зміну місця проживання суду не надав. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Зважаючи на те, що сторони в судове засідання не з`явились, надавши про це відповідні заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 8 травня 2024 року позовна заява була залишена без руху оскільки не відповідала положенням ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України. Після усунення недоліків позовної заяви , отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання на 4 червня 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. 9 серпня 2024 року представник позивача надав до суду уточнюючий розрахунок заборгованості який становить: 3% річних у розмірі 150.00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 285.22 грн. , позовні вимоги в частині стягнення 2000.00 грн. правничої допомоги та судові витрати прохав задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 40). Відзиви проти позову не надав. Поважної причини неявки суду не повідомив, заяву про зміну місця проживання суду не надав. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Судова повістка у відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с. 40). Враховуючи повернення судового виклику за відсутністю адресата, відповідач повідомлений про розгляд справи за правилами ч.11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України та вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 05 липня 2022 року Іллічівським міським судом Одеської області задоволено позов заявлений [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації в розмірі 7192,70 грн., судового збору 840,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Із роздруківки з програми Автоматизованої системи виконавчих проваджень 02 вересня 2022 року державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] та № 69754773. Позивачем до позовної заяви долучено розрахунок його втрат від інфляції починаючи з липня 2022 року по квітень 2024 року, відповідно до якого 3% річних складають 393,00 грн., інфляційні втрати 1014,00 грн. 9 серпня 2024 року позивачем поданий уточнений розрахунок 3% річних який складає 150 .00 грн., інфляційні втрати 285.22 грн. виходячи з періоду заборгованості з 21 серпня 2023 року по 30 квітня 2024 року. Відповідно до договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01 листопада 2022 року, додаткової угоди № 10 від 24 січня 2024 року, акту здачі - приймання робіт (надання послуг) від 24 січня 2024 року, платіжної інструкції № P24AP24A2241674612D4601 від 1 листопада 2024 року вбачається, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000.00 грн. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Згідно із ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 599 Цивільного кодексу України, передбачено ,що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ч. 1 ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе за це відповідальність. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також за умови прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Тож, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18, та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №758/7649/16-ц. Відповідно до статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу,за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу 05 липня 2022 року зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за завдану шкоду не припинилося та триватиме до моменту фактичного виконання. За положеннями ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З досліджених судом доказів , постанови державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 1 травня 2024 року про закриття виконавчих проваджень № [NUMBER] та № 69754773 вбачається , що станом на час звернення до суду 1 травня 2024 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку регресу/суброгації в розмірі 7192,70 грн., судового збору 840,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн , як таких що закінчені, у зв`язку з повною сплатою заборгованості. Окрім того , відповідно до реєстру судових рішень 28 вересня 2023 року Іллічівським міським судом Одеської області винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] за аналогічним позовом та стягнуто 3% річних у розмірі 860.00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 4941.09 грн. за період 6 липня 2022 року по серпень 2023 року. Рішення набуло законної сили. Відповідно до інформації що міститься в автоматизованої системі виконавчих проваджень 10 січня 2024 року виконавчі провадження закінчені, у зв`язку з повною сплатою заборгованості. Таким чином до стягненю підлягає сума 3% річних у розмірі 150.00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 285.22 грн. за період не виконання рішення суду з 21 серпня 2023 року по 30 квітня 2024 року. Щодо стягнення витрат на правову допомогу ,суд прийшов до висновку про їх часткове задоволення , оскільки Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимости таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є не обґрунтованими, важає за можливим стягнути з відповідача витрати на правничу дорогу в сумі 500.00 грн. інши витрати залишити за рахунок позивача. Висновки суду. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку суд дійшов висновку , що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судові витрати. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи уточнені розрахунку з відповідача стягненню підлягає судовий збір в сумі 297.55 грн. при цьому, 670.45 грн судових витрат зі сплати судового збору залишаються за позивачем. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 288-289 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст . 509, 524, 526, 599, 611, 614, 625 Цивільного кодексу України,суд,

Outcome: partial