Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] від 24 квітня 1999 року, який зареєстровано Шнирівською сільською радою Бродівського району Львівської області, актовий запис за № 3. Позовну заяву мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, так як вони не підтримують подружніх відносин та не мають спільного бюджету. Впродовж семи останніх місяці шлюбні відносини між сторонам припинені. Подружнє життя в майбутньому є неможливим, а тому шлюб повинен бути розірваним. Ухвалою суду від 02 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27 серпня 2024 року. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. 08 серпня 2024 року від представника позивача - адвоката Онищука Тарас Назаровича надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги позивача підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. 27.08.2024 року позивачка подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. 27 серпня 2024 року від представника відповідача адвоката Галушки В.В. надійшло клопотання, в якому він зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, просить проводити розгляд справи без його участі та участі його довірителя. За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд встановив та врахував такі обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Шнирівською сільською радою Бродівського району Львівської області 24 квітня 1999 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис за № 3. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 квітня 1999 року (а.с. 9). У сторін є неповнолітня дитина - дочка [PERSON] від [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 жовтня 2008 року (а.с. 12). За правилами частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України). При вирішення спору по суті суд виходить із того, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають і бажають розлучитися. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Також, розірвання шлюбу не суперечитиме інтересам неповнолітніх дітей сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 605 грн. 60 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved