Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, від імені якого діє представник позивача [PERSON] звернулося до суду із позовом, просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] - 111\~702,08 грн. заборгованості за послуги теплопостачання, а також 3\~028,00 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» Дрогоюбицької міської ради надає відповідачеві за місцем його проживання, послуги по теплопостачання. Теплова енергія надається до помешкання відповідача протягом опалювального періоду відповідно до розпорядження міського голови Дрогобицької міської ради. Розмір тарифу та його зміни доводились до відповідачів регулярно і своєчасно. Між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з надання комунальних послуг і оплати за них. Доказів того, що позивач неналежним чином, чи не в повному обсязі надає послуги з центрального опалення відповідачами не надано. Відповідач безпідставно не оплачував своєчасно надані послуги у відповідності до ст. 68 ЖК України та встановлених норм і умов Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії б/н від 01.10.2021 року, який розроблений згідно Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830. Заборгованість перед КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР станом на 01.06.2024р. становить 111 702,08 грн., а тому виникла необхідність звернутися до суду. Позовна заява надійшла до Дрогобицького міськрайонного суду 08.07.2024р. Ухвалою судді від 30.07.2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Всі наявні у справі докази були надані стороною позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду постпив відзив на позовну заяву, в якому просить при винесенні рішення застосувати позовну давність до вимог КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР про стягнення з нього, [PERSON] , послуг теплопостачання з 01.06.2021 р. по 01.06.2024 р. в сумі 46170,13 грн. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифи, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Розрахунковими періодом для оплати місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), яійцо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, також згідно з ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог, правил надання послуг з теплопостачання, що затверджена Кабінетом Міністрів України. Згідно представленого стороною позивача та долученого до матеріалів позовної заяви Розрахунку нарахування та оплати за послуги теплопостачання, відповідач [PERSON] , заборгував КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради 114730,08 грн. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги що місяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] вносив плату за надані послуги, що привело до виникнення заборгованості, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог позивача Товариства з обмеженою відповідальністю КП «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради, однак по вищевказаному позову КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР по стягнення боргу слід застосувати строки позовної давності, позаяк позивач просить стягнути суму боргу, яка виникла з 01.03.2009 року по 01.06.2024 року. Відповідно до вимог статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України становить три роки. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~ \~ Позовна\~давність обчислюється\~за загальними\~правилами обчислення\~цивільно-\~правових строків.\~Позовна давність\~установлюється в\~законі з\~метою упорядкуванняцивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягнути борг в розмірі - 46170,13 грн., який виник з 01 червня 2021р. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., однак оскільки заявлені позовні вимоги слід задоволити частково, відтак з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі - 1514 грн.

Outcome: partial