Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

У квітні 2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач) третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на транспортний засіб в порядку спадкування, в якому просили суд: -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину автомобіля TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, VIN: [NUMBER] , моделі-легковий; -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину автомобіля TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, VIN: [NUMBER] , моделі-легковий; -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину автомобіля TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, VIN: [NUMBER] , моделі-легковий. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що відповідно до акту купівлі-продажу від 23.11.2020 року, рахунок-фактура № 35919910, [PERSON] на території США набув право власності на автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, VIN: [NUMBER] , моделі-легковий. При ввезенні вказаного автомобіля на територію України ним були оформлені всі митні документи, а це митна декларація типу ІМ 40 АА № UA500130/2021/006317 від 24.02.2021 та посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 09.03.2021 та сплачені митні платежі. Відповідно до посвідчення про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.03.2021 Одеська митниця не заперечувала проти реєстрації в підрозділі МВС України, зазначеного в цьому посвідченні транспортного засобу на ім`я [PERSON] . [INFO] під час виконання службових обов`язків [PERSON] загинув в зоні бойових дій, не встигнувши за життя зареєструвати автомобіль на своє ім`я. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До спадкоємців першої черги за законом належать позивачі, як дружина та батьки померлого. Як вказано в позові, позивачі звернулися до державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 вищевказаного автомобіля за кожним. Проте, нотаріусом відмовлено позивачам у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадкоємцями не було надано доказів на підтвердження права власності на зазначений автомобіль за померлим [PERSON] , про що нотаріусом видано відповідну постанову. Оскільки позивачі є спадкоємцями за законом та враховуючи, що вони не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відмову нотаріуса у її видачі, вони звернулись до суду з вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2024 року матеріали позову передані для розгляду судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. 17.05.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким представник Київської міської ради фактично за заперечує щодо позовних вимог позивачів, просить прийняти законне та обґрунтоване судове рішення та розглядати справу без участі представника відповідача. Ухвалою суду від 21.05.2024 витребувано у Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 12.07.2024 витребувані судом документи надійшли на адресу суду. Ухвалою суду від 02.09.2024 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду по суті позовних вимог. Позивачі в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, у відзиві на позовну заяву представник відповідача заначив, що просить розгляд справи проводити без участі представника Київської міської ради. Представник третьої особи також направив на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [INFO] у місті Краматорськ Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис № 24479, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07.09.2023. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.12.1975 року. Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 26.11.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина щодо його майна та 20.01.2023 заведено спадкову справу № 53/2023 на підставі заяви [PERSON] . Також відповідні заяви про прийняття спадщини подано батьками померлого [PERSON] та [PERSON] . Спадщина відкрилась на належне йому майно - автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, VIN: [NUMBER] , моделі-легковий. Вказаний автомобіль спадкодавець придбав за кордоном. Після його придбання автомобіль був ввезений на митну територію України, де і був розмитнений у встановленому законом порядку, що підтверджується митною декларацією. Зокрема, як свідчать матеріали справи, відповідно до акту купівлі - продажу від 23.11.2020 [PERSON] було придбано вказаний автомобіль за 7 243 доларів США. Відповідно до експедиторського коносаменту, отримувачем автомобіля TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, VIN: [NUMBER] вказано [PERSON] . Як свідчить електронна декларація ВН№1679 від 24.02.2021 року, ввіз автомобіля марки TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, VIN: [NUMBER] було задекларовано за [PERSON] . Як вбачається з посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого 09.03.2021 Одеською митницею Державної митної служби України, автомобіль марки TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, VIN: [NUMBER] , був переміщений через митний кордон України 24.02.2021 року, наявні необхідні для реєстрації документи : МД UA500130/2021/006317 від 24.02.2021; свідоцтво тво [NUMBER] від 10.11.2020. Одеська митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, зазначеного в цьому Посвідченні ТЗ на ім`я [PERSON] , що був увезений в Україну громадянином [PERSON] . Також відповідно до примітки, зазначено, що всі митні платежі сплачені. Відповідно до п. 28 Порядку державної (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за №1388: Ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в сервісних центрах МВС. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набув права власності на спірний транспортний засіб. Однак, спадкодавець не зареєстрував вказаний автомобіль у встановленому законом порядку, та не отримав правовстановлюючих документів про право власності на нього. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. вих. №1230/02/31 від 28.02.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я на 1/3 частину автомобіля марки TOYOTA, модель RAV4, 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна, державної реєстрації права власності на автомобіль за померлим на території України органами МВС. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. вих. №1231/02/31 від 28.02.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я на 1/3 частину автомобіля марки TOYOTA, модель RAV4, 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна, державної реєстрації права власності на автомобіль за померлим на території України. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. вих. №1232/02/31 від 28.02.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я на 1/3 частину автомобіля марки TOYOTA, модель RAV4, 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна, державної реєстрації права власності на автомобіль за померлим на території України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30.05.2008 роз`яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил Гл. 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. За положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до приписів ст.ст. 316, 328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки спадкодавцем були здійсненні всі необхідні дії для набуття у власність придбаного майна - ввезення на територію України, розмитнення транспортного засобу, однак зареєструвати транспортний засіб він не встиг та помер - право реєстрації транспортного засобу отримати має спадкоємець за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved