Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2024 року позивачі звернулися до суду з позовом про скасування ( зняття ) арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] померла їх мати- [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який їй належав на праві власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 27 вересня 1997 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 4814055 від 22.09.2004 року виданим Ірпінським бюро технічної інвентаризації, копія договору та витягу додається. 20 липня 1978 року мати змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У встановлений законом строк позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом, внаслідок чого було відкрито спадкову справу №28/2023, Проте, 21.02.2024 року приватним нотаріусом Івановою Вікторією Вікторівною під час вчинення нотаріальної дії було встановлено, що будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , має обтяження у вигляді арешту. Їм було надано роз`яснення, про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є обтяження, а саме арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9853763, зареєстровано: 21.05.2010 15:50:55 за №9853763 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова, 1212/1, 05.05.-2010, ВДВС Ірпінського МУЮ, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] , обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції, копія відомостей з Єдиного реєстру заборон додається. Наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт, до якого їх мати [PERSON] не мала жодного відношення, створює їм перешкоди у реалізації прав, як спадкоємців, тобто відбувається обмеження майнових прав спадкоємців, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України, а також регулюються положеннями ЗУ «Про виконавче провадження», на сьогодні позивачі не мають можливості отримати майно у спадок, оскільки, згідно відомостей Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на будинок накладено арешт. Таким чином, накладений арешт на спадкове майно (будинок) порушує право позивачів, на отримання свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Позивачі в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяві, в яких просили суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву суду не надавали. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивачів та відповідачів, за наявних у справі матеріалів. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. \~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] ( а.с.35,36). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.16,17). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] ( а.с.15). \~ \~ \~ \~ [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу від 27 вересня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-6167 (а.с.19-22). [PERSON] , [INFO] уклала шлюб та їй було присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.34). Із відповіді Відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області від 12.04.2024 року за № 13576 вбачається, що згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис за № 9853763 від 21.05.2010 року про арешт нерухомого майна, а саме: будинок, адреса: [ADDRESS] . Підстава обтяження: постанова 1212/1 від 05.05.2010 ВДВС Ірпінського МУЮ. Особа відносно якої застосовано заходи примусового виконання: [PERSON] , код: [ADDRESS] . Надати більш детальну інформацію по виконавчому провадженню не має можливості, у зв`язку із знищенням даного виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями № 699/30567 від 08.06.2017 р., затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07.06.2017 № 1829/5. Порядок звільнення майна з-під арешту передбачений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с.26-27). Відповідач по справі [PERSON] , є колишньою дружиною позивача [PERSON] , шлюб з якою розірвано 18 липня 2017 року за актовим записом №54, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 18 липня 2017 року ( а.с.33). Згідно відомостей будинкової книги, на будинок [ADDRESS] відповідач [PERSON] , була лише зареєстрована у будинку [ADDRESS] , як дружина позивача у період з 17.01.1998 року по 01.11.2008 рік ( а.с.28-31). Згідно Витягу про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 26.04.2024 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] з 17.01.1998 по т.ч. - [PERSON] , [INFO] з 17.01.1998 по т.ч. - [PERSON] , [INFO] з 17.01.1998 по т.ч ( а.с.32). Позивачі в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не можуть. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивачів, що ґрунтуються на їх праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов`язковою для суду. На сьогодні позивачі, які прийняли спадщину, мають намір оформити свідоцтво про право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлені можливості це зробити. Таким чином, безпідставно накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємців, позивачів у справі, на отримання свідоцтва про спадщину. Згідно зі ст.\~1218,\~\~ч.5 ст.1268\~\~ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2, 3\~ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч. 1,2,3\~ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. На даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з померлої [PERSON] , [INFO] . До того ж суд звертає увагу на те, що постановою 1212/1 від 05.05.2010 ВДВС Ірпінського МУЮ. Особа відносно якої застосовано заходи примусового виконання: [PERSON] , код: [ADDRESS] , яке не є власницею вказаного майна. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивачів на отримання спадщини, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачів підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом зняття арешту з майна. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1\~ст. 141 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved