Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-01 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 25.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управляння юстиції м.Чернівці, актовий запис №1384. Починаючи із цього часу Позивач проживала із ним однією сім`єю. Вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. В період їхнього шлюбу в них народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З перших днів подружнього життя у сторін була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались, що на даний час призвело до остаточного припинення шлюбних відносин, які припинились з 2022 року. Враховуючи, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Рішення про розірвання шлюбу вони прийняли остаточно і змінювати його не мають намірів, оскільки примирятись пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна. За взаємною згодою Позивача та Відповідача їхня спільна донька - [PERSON] , [INFO] , проживатиме та буде знаходитись на самостійному утриманні та вихованні батька [PERSON] , оскільки [PERSON] створює нову сім`ю та виїжджає за кордон і не братиме участі у вихованні та утриманні доньки [PERSON] , [INFO] . Також за взаємною згодою Позивача та Відповідача їхня спільна донька - [PERSON] , [INFO] проживатиме та буде знаходитись на самостійному утриманні та вихованні матері [PERSON] . Така взаємна згода між позивачем та відповідачем, стосовно місця проживання, виховання та самостійного утримання їхніх спільних дітей, була оформлена 20.05.2024 р. року у вигляді Договору між батьками щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В. за реєстровим номером No2479 . Необхідність встановлення судовим рішенням місця проживання спільної доньки [PERSON] , [INFO] та те, що батько [PERSON] буде самостійно виховувати та утримувати доньку [PERSON] , [INFO] обумовлюється тим, що для набуття статусу «одинокий батько», що згідно норм Податкового Кодексу України дасть йому підстави для отримання допомоги на утримання дітей в розмірі 150% від соціальної пільги, а також право на додаткову відпустку. В інший спосіб тримати статус «одинокий батько», а ніж встановлення цього судовим рішенням, неможливо, адже законодавчого визначення цього терміну немає. Натомість, згідно усталеної практики Верховного Суду, статус «одинока матір» є тотожним статусу «одинокий батько», адже батьки, згідно норм чинного законодавства, рівні в своїх правах. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними та встановити факт самостійного виховання та утримання ним доньки. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо його задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 25.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управляння юстиції м. Чернівці, актовий запис №1384. В період їхнього шлюбу в них народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Таким чином, враховуючи те, що у сторін є малолітня дитина, яка не досягла одного року, тому суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким буде проживати донька [PERSON] - відсутній. Їхня донька залишиться проживати разом із батьком, на його самостійному утримані та вихованні. Така взаємна згода між позивачем та відповідачем, стосовно місця проживання , виховання та самостійного утримання та їхньої спільної доньки , була оформлена 20.05.2024 року у вигляді Договору між батьками щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В. за реєстровим номером №2479. Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною восьмою статті 7СК\~Українирегулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України,Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання малолітньої дитини необхідно для захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 1\~ст.\~319\~ЦПК Україниу рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини самостійного виховання, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що заявниками доведений факт, що [PERSON] самостійно виховує та утримує доньку [PERSON] . Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Outcome: partial