Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

У Московський районний суд м. Харкова 13.08.2024 надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] строком на 6 місяців з покладенням на нього наступних обов`язків: 1) заборонити перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонити наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: Харківський ліцей № 143, розташований за адресою: [ADDRESS] , розташований за адресою: [ADDRESS] ; місце реєстрації батьків [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 3) особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею; 4) ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилалася на те, що заінтересована особа - [PERSON] є її колишнім чоловіком, шлюб з яким було розірвано в судовому порядку 27.06.2019, а також батьком їх спільних народжених в шлюбі дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - які проживають з нею. Заявник зазначає, що починаючи з літа 2023 у неї із заінтересованою особою розійшлися погляди на виховання дітей та сім`ю, почали виникати сварки, конфліктні ситуації, у яких заявник вважає поведінка заінтересованої особи занадто агресивна, мають місце погрози фізичною розправою їй та її рідним. Зокрема, заявник вказує, що жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні та зустрічах дітей з батьком, котрі проходять відповідно до порядку, встановленого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2023 № 661 «Про встановлення фізичним особам порядку участі у вихованні малолітніх дітей». Заявляє, що заінтересована особа не дотримується встановленого рішенням виконкому порядку, у зв`язку виникають конфліктні ситуації, свідками яких виступають треті особи, і які вдається вирішити із залученням органів поліції. Ухвалою Московський районний суд м. Харкова від 13.08.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження. Заявник у судовому засіданні підтримала заявлені нею вимоги та просила її задоволити. Заінтересована особа до початку судового засідання подав через канцелярію суду пояснення, у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису просив відмовити, у судовому засіданні свою позицію підтримав. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні підтримала пояснення заінтересованої особи та вказала на неналежне подання заявником заяви про видачу обмежувального припису, а саме подання заяви без долучення всіх документів, які описуються як її додатки, у задоволенні заяви просила відмовити. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення заявника, пояснення заінтересованої особи, представника заінтересованої особи, суд встановив наступне. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2014, актовий запис № 282, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, про що було видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 7). У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 880, вчинений 20.10.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 9); [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 179, вчинений 27.02.2018 Московським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серія [NUMBER] (а.с. 10). На момент звернення у суд із заявою шлюб розірвано за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2019 (а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2023 № 661 «Про встановлення фізичним особам порядку участі у вихованні малолітніх дітей» встановлений порядок участі [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] . Матір дітей [PERSON] попереджено про її обов`язок не перешкоджати зустрічам [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). За зверненням заявника в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 16562 від 08.07.2024 було зареєстровано заява (а.с. 12). У зв`язку з відсутністю в заяві достатніх обставин на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, перевірка була проведена в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до правил статті 3502 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ст. 3506 ЦПК України, розглядаючи заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Слід зазначити, що диспозиція ст. 3506 ЦПК України за своїм змістом є бланкетною цивільно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише передбачає можливість за певних умов застосувати обмежувальний припис, а в частині назв конкретних застосовуваних до особи заходів та умов їх застосування - відсилає до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», котрі наповнюють норму ст. 3506 ЦПК України більш конкретним змістом, що має значення для правильної правової кваліфікації ситуації, що склалася між заявником та заінтересованою особою та вибору такого виду заходу чи групи заходів, які будуть достатніми та відповідатимуть меті їх застосування, не порушуватимуть права та законні інтереси, як самих учасників справи, так і третіх осіб, в тому числі неповнолітніх дітей як найбільш вразливих та незахищених членів суспільства. Таким чином, правовідносини, що склалися між учасниками справи, регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, базовані на міжнародно-правових актах та багаторічному досвіду розв`язання відповідних суспільних проблем, і був прийнятий на виконання підписаної Україною 07.11.2011 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, зокрема колишнє подружжя. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Предметом доказування в даній категорії справ виступає вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства у формі психологічного насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] в свої поясненнях повідомили суду, що супроводжують дітей для виконання графіку зустрічей згідно рішення виконкому до прибудинкової території за адресою місця фактичного проживання заявника з дітьми: [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] заявив у судовому засіданні, що до квартири заявника не заходить і такого наміру не має, заявник даний факт не заперечувала. Так, згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2023 № 661 «Про встановлення фізичним особам порядку участі у вихованні малолітніх дітей» встановлений порядок участі [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] згідно графіку зустрічей, діти проживають разом із заявником, то з метою їх безпеки заінтересована особа вправі супроводжувати неповнолітніх дітей безпосередньо до вхідних дверей квартири місця проживання, що нівелює п`ятдесятиметрову відстань, про яку просить заявник. З врахуванням того, що заявник та заінтересована особа розірвали шлюбні відносини, кожен з них може перебувати в тому місці, у якому забажає, проте це не позбавляє будь-кого з них права вияснити безпосередньо чи через третіх осіб місце перебування один одного, якщо цього вимагатимуть інтереси їх неповнолітніх дітей. Виходячи з того, що під час перебування неповнолітніх дітей з одним із батьків, які є учасниками даної справи, беручи до уваги воєнний стан в країні, у зв`язку з чим можуть виникнути непередбачені ситуації, які вимагатимуть невідкладної комунікації між батьками з метою забезпечення життя і здоров`я дітей, може виникнути необхідність невідкладного телефонного спілкування чи листування. При наданні оцінки наявним у матеріалах справи доказам, суд виходив з того, що відповідно до положень частини сьомої ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Суд провів оцінку в межах заявлених вимог, з урахуванням суб`єктного складу учасників справи, заслухавши пояснення учасників справи: заявника, заінтересованої особи, представника заінтересованої особи, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, котрі були надані в установленому законом порядку. За результатами оцінки суд дійшов висновку, що заявником не надано жодного належного, достовірного та допустимого доказу на підтвердження свого статусу як постраждалої особи, заява [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно заінтересованої особи [PERSON] строком на 6 місяців з покладенням на нього відповідних обов`язків не є обґрунтованою, а тому в її задоволенні суд відмовляє. В силу ч. 3 ст. 3505 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок Держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed