Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

06.06.2024 р. до суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що до комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 3» Солом`янського району міста Києва за заявою матері гр. [PERSON] , [INFO] , доставлено малолітню дівчинку, [INFO] . Мати дівчинки гр. [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, якій призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі.Малолітня дівчинка, [INFO] , яку народила гр. [PERSON] (медичне свідоцтво про народження № [NUMBER] видане комунальним некомерційним підприємством «Київський міський пологовий будинок № 3») не була зареєстрована в органах ДРАЦС. У зв`язку з цим службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надіслано відповідний лист та пакет документів до Святошинського ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві щодо реєстрації народження малолітньої дівчинки. Згідно свідоцтва про народження малолітню дівчинку зареєстровано як [PERSON] , [INFO] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження державна реєстрація народження малолітньої [PERSON] , [INFO] проведена відповідно до статті 133 СК України. Малолітню [PERSON] , [INFO] , поставлено на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Малолітню [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до Київського міську центру соціальної підтримки дітей та сімей на повне державне забезпечення з 24.07.2023 року. Батько дитини, громадянин [PERSON] , [INFO] , засуджений 26.01.2021 року Святошинським районним судом м. Києва за ст. 121 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. З 31.05.2023 року гр. [PERSON] відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Бориспільська виправна колонія № 119», початок строку - 24 лютого 2020 року, кінець строку - 24 лютого 2025 року. Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва, мати дівчинки, громадянка [PERSON] (раніше судима) визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2022 року, призначивши остаточне покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі. Гр. [PERSON] відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби України з 13 липня 2023 року по 14 березня 2024 року звідки звільнена з державної установи «Збаразька виправна колонія № 63 на підставі ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 06.03.2024 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 5 місяців 7 днів. Працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надіслано лист до Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб з щодо проведення оцінки потреб родини [PERSON] , з метою встановлення спроможності матері виконувати обов`язки з виховання дитини, малолітньої [PERSON] та догляду за нею. Згідно листа Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб, фахівці здійснили візит до гр. [PERSON] за адресами: [ADDRESS] (адреса останнього відомого місця проживання) та [ADDRESS] (місце реєстрації), проте здійснити оцінку потреб сім`ї/особи не виявилося можливим, так як двері ніхто не відчинив, на залишені запрошення громадянка [PERSON] не реагувала. Працівниками служби у справах дітей та сім`я Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації здійснено виїзд за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , з метою обстеження житлово-побутових умов проживання громадянки [PERSON] та з`ясування її подальшої участі у житті малолітньої доньки [PERSON] . Потрапити до квартири та поспілкуватися не вдалося оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Станом на 01.05.2024 гр. [PERSON] до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві, із заявою щодо повернення малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , не зверталась. На підставі наведеного представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . 10.06.2024 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями Святошинського районного суду м. Києва та визначеного головуючого по справі Бабич Н.Д. 10.06.2024 року справа передана головуючому (а.с.25-26). Ухвалою судді від 10.06.2024 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.07.2024 (а.с.30). Ухвалою від 16.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на 05.09.2024 р. (а.с.50). В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов лише в частині позбавлення відповідачів батьківських прав, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час, день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення до суду не надходило, відзив відповідачами не подано. Керівництвом державної установи «Бориспільська виправна колонія № 119», [PERSON] ознайомлено з позовною заявою та отримано письмові пояснення, згідно яких останній позов не визнає, та зазначив, що дитина не його (а.с.54, 55). Представник третьої особи Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сім`ї в судове засідання не з`явився, причини неявки не відомі, клопотань про відкладення до суду не надхоило, як і не надходило письмових пояснень на позов, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, а також зазначено, що дитига [PERSON] [INFO] за розпорядженням Святошинської РДА в м. Києві № 579 від 30.05.2024 р. вибула у сім`ю опікуна (а.с.45). Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.05.2024 № 579 малолітній [PERSON] [INFO] , призначено опікуна [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 15.07.2022 р. народилась [PERSON] , батьками якої є: матір - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.7). Державну реєстрацію народження дитини здійснено у відповідності до ст. 133 СК України (а.с. 9-10). 13.07.2023 до комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 3» Солом`янського району міста Києва за заявою матері, гр. [PERSON] , [INFO] , було доставлено малолітню дівчинку, [INFO] . (а.с.21). Мати дівчинки, гр. [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, якій призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі (а.с. 17). Малолітню [PERSON] , [INFO] , поставлено на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклуваннята тимчасово влаштовано до Київського міську центру соціальної підтримки дітей та сімей на повне державне забезпечення з 24.07.2023 року (а.с. 16). Батько дитини, громадянин [PERSON] , [INFO] , засуджений 26.01.2021 року Святошинським районним судом м. Києва за ст. 121 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. З 31.05.2023 року гр. [PERSON] відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Бориспільська виправна колонія № 119», початок строку - 24 лютого 2020 року, кінець строку - 24 лютого 2025 року (а.с. 18). Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва, мати дівчинки, громадянка [PERSON] (раніше судима) визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2022 року, призначивши остаточне покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі. (а.с.17) Гр. [PERSON] відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби України з 13 липня 2023 року по 14 березня 2024 року звідки звільнена з державної установи «Збаразька виправна колонія № 63 на підставі ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 06.03.2024 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 5 місяців 7 днів (а.с.19). Працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надіслано лист до Святошинського районного у місті Києві Центру соціальних служб з щодо проведення оцінки потреб родини [PERSON] , з метою встановлення спроможності матері виконувати обов`язки з виховання дитини, малолітньої [PERSON] , та догляду за нею (а.с.20). Згідно листа Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб, фахівці здійснили візит до гр. [PERSON] за адресами: [ADDRESS] (адреса останнього відомого місця проживання) та [ADDRESS] (місце реєстрації), проте здійснити оцінку потреб сім`ї/особи не виявилося можливим, так як двері ніхто не відчинив, на залишені запрошення громадянка [PERSON] не реагувала (а.с.21, 22) Працівниками Служби у справах дітей та сім`я Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації здійснено виїзд за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , з метою обстеження житлово-побутових умов проживання громадянки [PERSON] та з`ясування її подальшої участі у житті малолітньої доньки, [PERSON] , потрапити до квартири та поспілкуватися з відповідачкою не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. (а.с.23). Станом на 01.05.2024 гр. [PERSON] до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві, із заявою щодо повернення малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] не зверталась. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] та батька [PERSON] останніх доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки (а.с.56-58). За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом відповідачі не цікавиться своєю дитиною, матеріально її не забезпечують, не дбають про її фізичний та духовний розвиток, самоусунулись від виховання дитини. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї дитини. Протилежного суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідачів з кожного на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 2684,00 грн. з кожного.

Outcome: approved