Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги діє представник - адвокат Пономаренко Д.В., пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку літ «А-1», цегляним загальною площею 93,50 кв.м, житловою площею 57, 20 кв.м., сараї з погрібом «Б», вбиральня «В», навіс «Г», сарай «Д», літній душ «Е», навіс «З», навіс «И», навіс «Л» , навіс «М», навіс «Н», сарай «О», колодязь «К», вигрібна яма «К1», огорожа літ № 1-2, за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (в 1/3 частині) та матері [PERSON] , померлої [INFO] (в 1/6 частині). В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно архівних даних КП ХРБТІ право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ні за ким не оформлено та в БТІ не зареєстровано, що вбачається з довідки КП ХРБТІ від 06.03.2017 № 891. В архівних матеріалах справи міститься посилання на рішення виконкому Роганської селищної ради від 20.05.1976 року, яким було вирішено щодо виділення присадибної земельної ділянки для будівництва житлового будинку в смт. Рогань та наказ №178 від 21.04. по радгоспу Чапаєва про виділення батькові позивача [PERSON] , обліковцю тракторопольової бригади присадибну ділянку площею 1200 кв.м. для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] , на цей час [ADDRESS] . На земельній ділянці батько [PERSON] в 1978 році побудував житловий будинок літ «А-1», цегляний загальною площею 93,50 кв.м, житловою площею 57,20 кв.м., сараї з погрібом «Б», вбиральня «В», навіс «Г», сарай «Д», літній душ «Е», навіс «З», навіс «И», навіс «Л» , навіс «М», навіс «Н», сарай «О», колодязь «К», вигрібна яма «К1», огорожа літ № 1-2. Цей будинок був закінчений будівництвом, але до експлуатації не введений. На період будівництва житлового будинку, яке закінчено в 1978 році, не потрібно було введення об`єкту до експлуатації , що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, що роз`яснює як потрібно реєструвати об`єкти нерухомості, збудовані до 05.08.1992 року. Згідно довідки КП ХРБТІ цей житловий будинок не відноситься до категорії самовільного будівництва, але ж право власності не було ні за ким закріплено. Вся родина позивача мешкала в житловому будинку, але право власності не було зареєстроване за батьком [PERSON] , він не отримав відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних справ та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13 аркуш.20 - по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. В [PERSON] фактично виникло право власності на житловий будинок, бо будинок не був самочинним будівництвом. Однак на цей час відповідно до п. 11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України зупиняється його правоздатність, тому після смерті особи [PERSON] вже не може бути визнано за ним будь-яке право, в том числі і право власності. Тому як спірний житловий будинок повинен належати [PERSON] і відповідно входити до складу спадкового майна, то в разі прийняття позивачем спадщини згідно із законом повинно перейти право власності на частину житлового будинку. Юридичний факт володіння житловим будинком [PERSON] встановлений рішенням Харківського районного суду Харківської області по справі №635/2156/17 від 04.05.2017 р., згідно якого [PERSON] , який помер [INFO] , володів житловим будинком літ «А-1», загальною площею 93,50кв.м., житловою площею 57,20кв.м., сараєм з погрібом літ. «Б», вбиральнею літ. «В», навісом літ. «Г», сараєм літ. «Д», літнім душем літ. «Е», навісом літ. «Ж», навісом літ. «З», навісом літ. «И», навісом літ. «Л», навісом літ. «М», навісом літ. «Н», сараєм літ. «О», колодязем літ. «К», вигрібною ямою літ. «К1», огорожею № 1-3, за адресою: [ADDRESS] . Також за відповідачем було визнано, право власності на 1/2 частину житлового будинку літ «А-1», загальною площею 93,50кв.м., житловою площею 57,20кв.м., сарай з погрібом літ. «Б», вбиральню літ. «В», навіс літ. «Г», сарай літ. «Д», літній душ літ. «Е», навіс літ. «Ж», навіс літ. «З», навіс літ. «И», навіс літ. «Л», навіс літ. «М», навіс літ. «Н», сарай літ. «О», колодязь літ. «К», вигрібну яму літ. «К1», огорожу № 1-3, за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] (в 1/3 частині) та матері [PERSON] , померлої [INFO] (в 1/6 частині). Іншу 1/2 частину спадкового майна залишити відкритою для прийняття спадщини іншими спадкоємцями, тобто позивачем, оскільки інші спадкоємці відсутні. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька та матері, але оформити свої спадкові права на будинок не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, в зв`язку з чим йому було рекомендовано Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача [PERSON] надав заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі неявки відповідача не заперечував проти розгляду справи при заочному розгляді. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання не з`явився в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, у зв`язку з чим проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 82 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що згідно архівних даних Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . ні за кім не оформлено та не зареєстровано. В архівних матеріалах справи міститься посилання на рішення виконкому Роганської селищної ради від 20.05.1976р., яким було вирішено питання щодо виділення присадибної земельної ділянки для будівництва житлового будинку в смт. Рогань та наказ № 178 від 21.04.1975р. по радгоспу Чапаєва про виділення [PERSON] , обліковцю тракторно-польвої бригади присадибну ділянку площею 1200 кв.м. для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] . На земельній ділянці [PERSON] в 1978 році побудував житловий будинок літ «А-1», цегляний загальною площею 93,50кв.м., житловою площею 57,20кв.м., сарай з погрібом літ. «Б», вбиральню літ. «В», навіс літ. «Г», сарай літ. «Д», літній душ літ. «Е», навіс літ. «Ж», навіс літ. «З», навіс літ. «И», навіс літ. «Л», навіс літ. «М», навіс літ. «Н», сарай літ. «О», колодязь літ. «К», вигрібну яму «К1», огорожу літ № 1-3, що підтверджується довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 14.04.2017р., копією Наказу № 178 по колгоспу Чапаєва Харківського спецтресту овочево-молочних колгоспів від 21.04.1975р., копією Рішення Роганської селищної ради трудящих від 20.04.1976р. (а.с. ). Будинок був закінчений будівництвом, але до експлуатації не введений, але проінвентаризовано та на нього виготовлено технічний паспорт, (а.с. ). Цивільним кодексом України в редакції 1963 року момент виникнення права власності був передбачений тільки ст. 128 цього Кодексу, де зазначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. В подальшому, вже Законом України «Про власність» від 07.02.1991 р., а саме ст. 12 були встановлені підстави виникнення права приватної власності, де зазначено, що праця громадян є основою створення i примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки. Відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995р.) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966р., п. 6 ч. 2 - будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Також, відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на об`єкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обов`язковим. Юридичний факт володіння житловим будинком [PERSON] встановлений рішенням Харківського районного суду Харківської області по справі №635/2156/17 від 04.05.2017 р., згідно якого [PERSON] , який помер [INFO] , володів житловим будинком літ «А-1», загальною площею 93,50кв.м., житловою площею 57,20кв.м., сараєм з погрібом літ. «Б», вбиральнею літ. «В», навісом літ. «Г», сараєм літ. «Д», літнім душем літ. «Е», навісом літ. «Ж», навісом літ. «З», навісом літ. «И», навісом літ. «Л», навісом літ. «М», навісом літ. «Н», сараєм літ. «О», колодязем літ. «К», вигрібною ямою літ. «К1», огорожею № 1-3, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. ) Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього (а.с. ). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, ч. 2 даної статті визначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали: його донька - [PERSON] (позивач), його син - [PERSON] (відповідач), дружина спадкодавця - [PERSON] , про що свідчать копія Свідоцтва про народження позивача, копія Свідоцтво про одруження батьків позивача (а.с. ). Всі спадкоємці прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки були зареєстровані разом зі спадкодавцем на момент його смерті за адресою спадкового будинку, що підтверджується копією Будинкової книги та довідками Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 14.04.2017р. за № 396 та № 397 (а.с. ), та звернулися до відповідної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в встановлений законом строк. Таким чином кожному зі спадкоємців повинно належати, а саме: [PERSON] -1/3 частина, [PERSON] -1/3 частина, [PERSON] -1/3 частина житлового будинку в [ADDRESS] . Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої (а.с. ). Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] , оскільки вони були зареєстровані разом з матір`ю на момент її смерті в житловому будинку та звернулися з заявами про прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджується повідомленням Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області (а.с. ). Таким чином позивачу та відповідачу повинно належати по 1/2 частині спадкового житлового будинку з такого розрахунку 1/1:3=1/3 (після смерті батька), 1/3:2=1/6 (після смерті матері), 1/3+1/6=1/2 (після смерті батька та матері кожному спадкоємцю). Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, а також ті обставини, що позивач не має іншого способу крім судового, в зв`язку з чим суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину спадкового майна, оскільки останнім були здійсненні всі визначені законом дії для прийняття спадщини, які не порушують права інших осіб. Відповідно до вимогст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2400,00 грн., на відшкодування судових витрат. На підставі викладеного і

Outcome: approved