Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-03 00:00:00

ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 13747-12/2022 від 12.12.2022 року в сумі 52\~600,00 грн та судових витрат. Заявлений позов обґрунтовано тим, що 12.12.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 13747-12/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеномустаттею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.1 договору товариство надало клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. 28.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 28072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні товариству права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу від 28.07.2023 року № 28072023 ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 13747-12/2022 від 12.12.2022 року в сумі 52\~600,00 грн, з яких: 14\~000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 38\~600,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Зазначена сума заборгованості відповідачем на теперішній час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16.07.2024 року позовну заяву передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. 08серпня 2024 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.12.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 13747-12/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеномустаттею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14\~000,00 грн строком на 25 днів, тобто до 05.01.2023 року, зі сплатою за користування кредитом 310,25 % річних. Договором передбачено, що у разі неповернення кредиту у строк, зазначений у п. 1.2 договору (05.01.2023 року), проценти продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (п. 4.3 договору). 28.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 28072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні товариству права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу від 28.07.2023 року № 28072023 та витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 13747-12/2022від 12.12.2022 року в сумі 52\~600,00 грн з яких: 14\~000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 38\~600,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України\~«Про електронну\~комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Стаття 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частина 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~цього Закону\~України «Про\~електронну комерцію» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частина 1 ст.\~514\~ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 52\~600,00 грн заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 13747-12/2022від12.12.2022 року, з яких: 14\~000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 38\~600,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до вимог ст. 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved