Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дочки до 7000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у шлюбі у них народилося донька [PERSON] [INFO] . Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано та вирішено залишити доньку на проживанні з матір`ю. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 25.10.2011 року із [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 500 гривень до досягнення нею повноліття. Раніше визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, у доньки наявні проблеми із зором. Відповідач станом на сьогодні перебуває за кордоном де працює та отримує дохід. За наведених обставин позов просила задоволити. 19.08.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач частково визнає позов. Зокрема у відзиві зазначено, що він сплачує на утримання доньки 1598 грн. в місяць та готовий сплачувати на дитину збільшені аліменти в розмірі 3000 грн. Що стосується витрат на навчання, то ці витрати нічим не обґрунтовані та договір про навчання ще не укладений. Відповідач часто хворіє та на його лікування витрачається значна кількість коштів, окрім того на його утриманні перебуває мати, яка є інвалідом ІІІ групи,доходів великих немає, як про це вказує позивачка. 23.08.2024 надійшла відповідь на відзив, згідно із якою позивач не погоджується із обставинами викладеними у відзиві в повному обсязі, належних доказів про стан здоров`я відзив не містить, позов просила задоволити в повному обсязі. Позивач та його представник у судове засідання не прибули у позовній заяві просили про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Представник відповідача в судовому засіданні позов просила задоволити частково, відповідач дійсно за станом здоров`я не може повноцінно працювати, від утримання доньки він не відмовляється. Також просила відмовити у стягнення із відповідача витрат на правову допомогу або зменшити їх, оскільки їх розмір є завищеним та не обґрунтованим. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 19 серпня 2008 року (а.с.5), [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.09.2010 вирішено залишити доньку на проживанні з матір`ю (а.с.4). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 25.10.2011 року із [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 500 гривень до досягнення нею повноліття. 06.02.2012 Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист у справі (а.с.16-17). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначає відповідач у відзиві він не відмовляється матеріально допомагати дитині та брати участь у її додаткових витратах, з приводу її обстеження у медичних закладах, лікування, придбання окулярів та інших речей. Однак, позивачка не повідомляє батька про додаткові витрати на дитину, не обговорює ці питання з відповідачем. Згідно консультативних виписок від 14.04.2020 та 14.12.2015 року та довідки від 09.08.2024 відповідач має проблеми із серцево-судинними захворюваннями, цукровий діабет ІІ типу. Згідно із інформації державної прикордонної служби\~ України Маліборський ВД., покинув територію України 10.02.2022 року . Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач звертала увагу суду, що витрати на доньку зростають, зокрема це пов`язано зі станом здоров`я та тим що [PERSON] подала заяву про вступ на навчання. Але, витрат на навчання та витрати пов`язані з лікуванням є додатковими витратами та підлягають стягнення з відповідача шляхом пред`явлення окремого позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, відомостей що договір на навчання вже укладений стороною позивача не надано. а тому дані витрати фактично відносяться до таких, що будуть понесені в майбутньому, окрім того позивачем зазначено що вона із дитиною перебувають у Республіці Польша. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (2011 рік) неповнолітня донька виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідач офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, його допомога доньці обмежується виплатою аліментів, стан здоров`я дочки зокрема по зору та матеріальне становище доньки, інших витрат, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, факт часткового визнання відповідачем заявлено розміру аліментів, суд вважає справедливим визначення розміру аліментів на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стягнення аліментів в новому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили, припинивши стягнення аліментів у справі №2-5776/11. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Щодо стягнення із відповідача витрат на правову допомогу та витрат на переклад, суд зазначає наступне. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано: - договір про надання правової допомоги №27/03/24\~ від 27 березня 2024 року; - квитанція прибуткового касового ордеру №27/03/24 на суму 6000 гривень. В п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати\~ на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.\~ 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат\~ розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються\~ у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В свою чергу, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зазначає, що справа про стягнення аліментів є типовою, окрім того факт понесених витрат підтверджується лише квитанцією на суму 6000 грн. Представник позивача не був присутній у жодному судовому засіданні, окрім того позовні вимоги задоволено частково. Таким чином, заявлений розмір витрат на професійну правову допомогу не відповідає критерію розумності, тому підлягають стягненню витрати в розмірі 2000 гривень. Щодо витрат понесених на переклад, то позивачкою не надано доказів понесення таких витрат та не вказано за переклад чого було оплачено суму 650 грн., а тому у стягнення таких витрат слід відмовити. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1211 гривень 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial