Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В квітні 2024 року ТОВ «ФК «Ріальто» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 30 травня 2023 року уклав з [PERSON] кредитний договір №230530-62213-1. За яким ТОВ «ФК «Ріальто» зобов`язався надати кредит у розмірі 5000 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 150 календарних днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. ТОВ «ФК «Ріальто» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 31250 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5000 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 26250 гривень. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «ФК «Ріальто» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 31250 гривень. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Руденко К.В. надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі, а розгляд цивільної справи здійснити за його відсутності. [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України він був повідомлений про судове засідання через оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.97). 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Крім цього, за клопотанням представника позивача Руденка К.В. в АТ КБ «Приватбанк» були витребувані письмові докази (а.с.83-85). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд цивільної справи. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 30 травня 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» уклав з [PERSON] кредитний договір №230530-62213-1. За умовами якого ТОВ «ФК «Ріальто» зобов`язався надати кредит у розмірі 5000 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 150 календарних днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (а.с.16-20). ТОВ «ФК «Ріальто» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 гривень. Вказана обставина підтверджується випискою по картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк», на ім`я [PERSON] (а.с.92-94). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що кредитний договір №230530-62213-1 від 30 травня 2023 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 688311. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Ріальто» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Зі змісту Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua (а.с.26) вбачається, що [PERSON] послідовно вчинив ряд дій, спрямованих на отримання кредитних коштів, в тому числі підписав повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора. Крім цього, з довідки АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що саме на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , а також фінансовий номер, на який направлялось підтвердження з умовами договору, знаходиться в анкетних даних [PERSON] . З виписки з карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , також підтверджений факт зарахування [INFO] грошових коштів у розмірі 5000 гривень (а.с.92). [PERSON] неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 5000 гривень, заборгованість за відсотками - 26250 гривень. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 31250 гривень, що підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитом станом на 27 березня 2024 року (а.с.25). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ріальто» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 31250 гривень. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №1484 від 28 березня 2024 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «Ріальто» сплатив судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Руденко К.В. на підставі довіреності від 12 лютого 2024 року, виданої директором ТОВ «ФК «Ріальто» Картамишевим С.О. (а.с.72-73). З акту приймання-передачі наданих послуг №203 від 10 січня 2024 року (а.с.62), Витягу з Реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №203 від 10 січня 2024 року (а.с.63) а також платіжної інструкції №1110 від 12 січня 2024 року (а.с.40) вбачається, що загальна вартість витрат на правову допомогу, які поніс ТОВ «ФК «Ріальто» становить 9000 гривень. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ріальто» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved