Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 05.01.2015 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, на підтвердження чого підписала відповідну анкету-заяву. Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір. Відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем станом на 24.04.2024 року, позивач нарахував заборгованість за кредитом у розмірі 43\~206 грн. 61 коп., з яких: 28 437 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом, 14 769 грн. 38 коп. заборгованість по відсоткам, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.06.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Представником відповідача у визначений ухвалою суду строк до суду подано відзив на позовну заяву, в якому висловлює незгоду з позовними вимогами АТ "Акцент-Банк" з наступних підстав. Представник відповідача вказує про те, що 05 січня 2015 року відповідачем була підписана Анкета-заява б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Згідно з цим документом, клієнт ( [PERSON] ) виявила бажання оформити на своє ім`я картку "Карта "універсальна". Разом з тим, в анкеті-заяві не вказано номер кредитної картки, яка повинна була бути видана відповідачу. В графі "бажаний кредитний ліміт" зазначено 10000 (десять тисяч) гривень. Представник відповідача зазначає, що більше жодних документів відповідач з позивачем не підписувала. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі), але «Анкета-заява» від 05 січня 2015 року не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок та строк повернення кредиту, розмір відсотків, відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. В позовній заяви Позивач посилається на Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" та витяг з "Тарифів". В той же час, Відповідач не був ознайомлений з вищезгаданими документами, і не підписував їх, а тому вони не можуть братися до уваги при розгляді справи. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, представник відповідача звертає увагу, що на першій сторінці позовної заяви Банк стверджує, що відповідачу надано кредит зі сплатою процентів у розмірі 34,8% на рік на суму залишку заборгованості, але таке твердження Банку не відповідає дійсності: по-перше, в Анкеті-заяві немає навіть згадки про можливість нарахування процентів; по-друге, як слідує з розрахунку заборгованості, процентна ставка постійно змінювалася: 34,8%; 44,4%; 40,8; 69,59%; 88,8%; 81,59%. При цьому банк взагалі не пояснює - яким чином змінювалася відсоткова ставка, і від чого це залежало. Тому враховуючи, що за відсутності погодження розміру процентів у договорі (анкета-заява) такі нарахування протиправні, і не підлягають задоволенню. Також представник відповідача вказує у відзиві на те, що позивачем до позовної заяви не було надано доказів того, що відповідачу була видана кредитна карта. Крім того позивач неодноразово змінював кредитний ліміт на карті шляхом його збільшення, при цьому такі зміни відбувалися без узгодження з Відповідачем. Позивачем не надано належних та допустимих доказів первісного розміру кредитного ліміту, не підтверджено згоди на зміну умов договору шляхом збільшення чи зменшення кредиту, які б містили підпис відповідача. Представником відповідача\~також у\~відзиві наведений\~власний контр\~розрахунок,\~згідно якого\~він стверджує,\~що позивачем\~було незаконно\~нараховано 73552,68\~грн.\~процентів,\~оскільки в\~"Анкеті-заяві"\~від 05.01.\~2015\~року відсутня\~умова про\~можливість нарахування\~відсотків за\~користування кредитними\~коштами,\~тому такі\~нарахування вважає\~незаконними.\~Вказує,\~що всі\~ці відсотки\~банк додавав\~не до\~заборгованості за\~відсотками,\~а до\~заборгованості за\~тілом,\~штучно збільшуючи\~тіло кредиту.Таким\~чином,\~сума тільки\~по відсотках\~(73552\~грн.\~68\~коп.)\~значно перевищує\~загальну суму\~заборгованості,\~яку вказує\~банк в\~позовній заяві\~(43206,61\~грн.).\~При цьому\~банк в\~своїх позовних\~вимогах зазначає,\~що заборгованість\~по відсотках\~становить 14769,38\~грн.,\~що не\~відповідає дійсності.\~Звідки взялася\~така сума\~боргу за\~відсотками представнику\~відповідача незрозуміло.\~Тому вважає,\~що позовні\~вимоги Банку\~необґрунтовані та\~не відповідають\~дійсному стану\~речей,\~і з\~урахуванням наведеного\~контррозрахунку наголошує\~на тому,\~що позивач\~більшу частину\~відсотків протиправно\~перевів в\~тіло кредиту. Окрім процентів за користування кредитним лімітом, Позивач нарахував ще й платежі під назвою "списання", з липня 2015 року по червень 2016 року кожного останнього числа місяця, а з червня 2016 року - кожного першого числа місяця, що разом становить 15896,61 грн. При цьому в Розрахунку заборгованості зазначені платежі були розміщені в колонці "нараховано відсотків", тобто платіж під назвою "списання" також означає нарахування банком відсотків. Отже представник відповідача вказує, що за платежем "списання" всього разом було нараховано 15896,61 + 17387,93 = 33284,54 грн. Також нараховувалися платежі під назвою "Пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн." і всього було нараховано 250 грн. пені, хоча умовами договору (заява-анкета) пеня не передбачена. Також нараховувалися платежі під назвою "штраф за прострочення за кредитом" і всього було нараховано 150 грн. штрафів, хоча умовами договору (заява-анкета) штрафи не передбачені. Отже, загальна сума нарахувань, які не були передбачені Анкетою-заявою становить 73552,68 грн. (відсотки за використання кредитного ліміту) + 33284,54 грн. (відсотки) + 250 грн. (пеня) + 150 грн. (штрафи) = 107237,22 грн. Банк в позовній заяві вказує на наступну заборгованість відповідача: заборгованість за тілом кредиту 28437,23 грн., заборгованість за відсотками 14769,38 грн. та 0,00 грн. за штрафами, але не наведено жодних розрахунків, які б вказували на наявність саме такої суми боргу за тілом кредиту, саме такої суми за відсотками. При цьому представник відповідача зазначає, що Банк в своїй позовній заяві вказав що сума штрафів дорівнює нулю, а про пеню взагалі промовчав, хоча як слідує з виписки, всі операції йдуть наростаючим підсумком, і після кожного нарахування штрафів та пені загальна сума заборгованості збільшувалась, тобто штрафи і пеню Банк не "пробачив" своєму клієнту, і не списав, а продовжував нараховувати, при цьому "забувши" вказати про ці нарахування в позовній заяві. Таким чином, представник відповідача вважає всі твердження позивача щодо суми заборгованості не відповідають дійсності, базуються лише на припущеннях і не підлягають задоволенню, а тому просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог за їхньою безпідставністю та недоведеністю та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу відповідача становить 5000 (п`ять тисяч) грн. (витрати на правничу допомогу). Позивачем/представником позивача у визначений строк відповіді на відзив на позовну заяву не було подано. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява (а.с. 54), в якій він просив розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судовому засідання в режимі відеоконференції, висловив свої заперечення проти заявленого позову посилаючись на викладені обставини та обґрунтування не визнання позову наведенні у відзиві на позовну заяву. Крім того, наголосив на тому що суми заборгованості наведенні позивачем у позові не відповідають дійсності, базуються лише на припущеннях і не підлягають задоволенню, а тому просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог за їхньою безпідставністю та недоведеністю та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу відповідача, що становить 5000 (п`ять тисяч) грн. (витрати на правничу допомогу). Вислухавши пояснення представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Судом встановлено, що 05.01.2015 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 14) і вказана обставина також визнається стороною відповідача в судовому засіданні.. Згідно інформації, викладеній в цій заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та користування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету-заяву від 05.01.2015 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, які підписані відповідачем, розрахунок заборгованості за договором та виписку по картці за період з 05.01.2015 по 24.04.2024 року, з яких встановлено, що відповідачка дійсно користувалася кредитними коштами, а також здійснювала часткове погашення заборгованості протягом вказаного періоду, довідку за картами, з якою вбачається, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] строком до 2020 року та № [NUMBER] строком дії до 2026 року, довідку за лімітами з якої встановлено, що за ініціативи відповідача Банком було здійснено збільшення кредитного ліміту за період з 05.01.2015 по 24.04.2024 року до суми 28\~500 грн. Вищезазначені докази по справі повністю підтверджують той факт, що відповідачкою дійсно було отримано від позивача кредит внаслідок підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок на який було зараховано кредитні кошти, а тому вказані докази надані позивачем повністю спростовують твердження представника відповідача про те, що відповідачу не була видана кредитна карта та позивачем неодноразово змінював кредитний ліміт на карті шляхом його збільшення, при цьому такі зміни відбувалися без узгодження з відповідачем, а тому суд визнає їх такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Також позивачем до позову додано витяги з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.37-44, ). Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 24.04.2024 року становить 43\~206\~грн.\~61\~коп.,\~з яких:\~28\~437\~грн.\~23\~коп.\~заборгованість за\~кредитом,\~14\~769\~грн.\~38\~коп.\~заборгованість по\~відсоткам (а.с. 5-13). Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, нарахованих відсотків та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до ч 1-2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як слідує з матеріалів справи, зокрема із анкети-заяви позичальника від 05.01.2015 року, в ній відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості. АТ «А-Банк», звернувшись із вимогою про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав позичальник), стягнути відсотки. Обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, позивач, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які розміщені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, а також Тарифи, як невід`ємну частину договору, яким визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пені та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем. За таких обставин, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд звертає увагу на те, що Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не є документом, котрий може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна» «Універсальна GOLD», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися з відповідачем. Крім того, Паспорт споживчого кредиту не підтверджує домовленості між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні дані щодо фактичного ліміту, річна процентна ставка обчислена на основі припущення. Відповідно до змісту розділу 4 вказаного паспорту, обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом досягнення між сторонами кредитного договору конкретних умов стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки наявна у ньому інформація є попередньою та містить три типи кредитного продукту без зазначення, який саме з них обирає позичальник. Згідно ч.6 ст.81\~ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Отже, суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитом, оскільки таких положень, підписана відповідачем Анкета-заява від 05.01.2015 року не містить. Такого висновку суд дійшов також з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Відтак враховуючи вищевикладене, а також погоджується із викладеними запереченням представника відповідача в частині безпідставного нарахування процентів за користування кредитом, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь банку 14\~769 грн. 38 коп. грн. заборгованість по відсоткам необхідно відмовити. Отже з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 28\~437 грн. 23 коп., оскільки в ході судового розгляду встановлено те, що відповідачем дійсно отримувалися вказані кошти в кредит шляхом зарахування на картковий рахунок, який було відкрито у відділенні Банку позивача, відповідач користувалася ними, здійснювала дії щодо збільшення Банком кредитного ліміту, і у зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань у неї утворилася заборгованість за кредитом у вказаній сумі і дані обставини відповідачем/представником відповідача не спростовано в ході судового розгляду. Наведені представником відповідача заперечення щодо існування взагалі такої заборгованості, про які він зазначає у відзиві та в ході судового розгляду, а також його посилання на наведений у відзиві контррозрахунок, судом відхиляється, оскільки такі твердження та розрахунки не підтверджено належними та допустими доказами, які б спростовували наявність заборгованості у відповідача пере позивачем за кредитом в розмірі 28\~437 грн. 37 коп., а саме надання квитанцій чи інших документів, які б підтверджували сплату кредиту та погашення заборгованості. Крім того, судом враховується те, що відповідачем/представником відповідача фактично не заперечується приєднання відповідача [PERSON] до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, на підтвердження чого вона підписала відповідну анкету-заяву, протилежне відповідачем в ході судового розгляду не наведено, а наведенні представником відповідача заперечення у відзиві та його позиція в ході судового розгляду фактично направлена на неправомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що знайшло своє підтвердження в процесі розгляду даної справи. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 1992 грн.93 коп. = (3028,00 грн. х 28437,23 грн./43206,61грн.), тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також представником відповідача у відзиві та в судовому засіданні зазначив проте, що відповідачем у зв`язку із подачею до неї даного позову було здійснено витрати на правничу допомогу для захисту своїх прав та законних інтересів на суму 5\~000,00 грн., тому суд враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено частково, вважає, що на користь відповідача з позивача необхідно стягнути понесенні нею витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог. Отже враховуючи, що ціна позову становила 43206,61 грн., позов задоволено на суму 28437,23 грн., тобто на 65,81% (28437,23 х 100 : 43206,61), (100%-65,81%=34,19), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог, а саме 1709,16 грн. (5\~000,00 х 34,19%) на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved