Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 12.06.2024 представник [PERSON] (далі позивач) - [PERSON] через електронний кабінет в ЄСІТС надіслав до Корольовського районного суду міста Житомира із позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), в якому просив стягнути з відповідача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частці від заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подання позову щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 23.07.2011 між сторонами укладено шлюб, у якому [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання спільного сина, має матеріальне становище, яке дозволяє йому сплачувати аліменти, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на спільну дитину у судовому порядку. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 28.06.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/5475/24, яку призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 2.2. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали суду про відкриття провадження у даній справі та копії позовної заяви рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернувся на адресу суду з зазначенням причин невручення "адресат відсутній за адресою", а також засобами мобільного зв`язку. 2.3. Відповідно до частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4). 2.4. Враховуючи, що відповідач правом на подання відзиву не скористався, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 23.07.2011 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про зроблено актовий запис №54, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2011 (а.с. 14). 3.2. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , про що складено актовий запис №34 (а.с. 13). ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 4.2. Згідно із частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків [...], разом з яким проживає дитина. 4.3. Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 4.4. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 2) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 4.5. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Між сторонами виник спір з приводу визначення розміру аліментів на спільну дитину. 5.2. З матеріалів справи вбачається, що спільний син сторін - [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. 5.3. У позовній заяві позивач стверджувала, що відповідач не надає коштів на утримання спільного сина, хоча його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти на дитину. 5.4. Суд приймає до уваги конституційний обов`язок обох батьків утримувати до повноліття свою дитину, повноцінно забезпечувати її інтереси та право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також виходить із того, що матеріальне забезпечення дитини повинно мати регулярний характер. 5.5. Відповідач правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. 5.6. Отже, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на спільного сина Нікіту у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 12.06.2024 до досягнення дитиною повноліття. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ (і) Щодо судового збору 6.1. Оскільки за наслідком розгляду справи позов задоволено, однак позивач у силу пункту 3 частини 1 статті 5 Закону "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі, передбаченому підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону "Про судовий збір", що станом на дату подання позовної заяви до суду становить 1211 гривень 20 коп. (іі) Щодо витрат на правничу допомогу 6.2. У позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1 500 гривень, на підтвердження чого надав копію ордеру серії АМ №1090170, видане на ім`я [PERSON] та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 6.3. Верховний Суд у постанові від 20.07.2021 у справі №922/2604/20 сформував позицію, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. 6.4. Враховуючи, що представником позивача не подано до суду детального опису виконаних робіт, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом, у зв`язку з чим суд вважає наявними підстави для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved