Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом поданим через представника-адвоката Великанова М.О. до\~ [PERSON] відшкодування збитків і моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 04 лютого 2023 року на перехресті проспекту Металургів і вулиці Богдана Хмельницького у Дніпровському районі міста Запоріжжя [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «GEELY MR-7151А», державний номер [NUMBER] , рухаючись на заборонний сигнал світлофора (червоний), не надав переваги у русі автомобілю, який рухався на зелений сигнал світлофора, в результаті чого відбулося зіткнення транспортного засобу марки «GEELY MR-7151А», державний номер [NUMBER] , з транспортним засобом марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Наведені обставини підтверджуються копією постанови судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 334/1163/23 (провадження № 3/334/809/23). В постанові Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 334/1163/23 (провадження № 3/334/809/23) зазначено наступне: «Виходячи з матеріалів справи, висновків експертів та отриманих пояснень, судом встановлено, що в діях [PERSON] є склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, оскільки у висновку експерта вказано, що його дії перебувають у причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою. Крім того, сам [PERSON] у своїх поясненнях, наданих ним після ДТП, фактично також підтверджує факт того, що проїхав на заборонний сигнал світлофора». Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 334/1163/23 (провадження № 3/334/809/23), що набрала законної сили 25 листопада 2023 року, [PERSON] , [INFO] , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована згідно з полісом № АР/353826/ обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.01.2023, а цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої протиправними діями відповідача, транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , власником якого є позивач, отримав механічні пошкодження, через що йому завдано збитків у розмірі 296 040,75 грн. Право власності позивача на транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 01.06.2018. Розмір збитків, яких завдано позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої протиправними діями відповідача, підтверджується висновком експерта з транспортно-товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку № 26/04 від 26 квітня 2023 року. Далі в позові зазначили, що відповідач був викликаний позивачем для участі у проведенні експертом технічного огляду транспортного засобу марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , та експертної оцінки збитків, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією повідомлення про проведення досудової незалежної експертизи, копією опису цінного листа від 03.04.2023 та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 07.04.2023. Незважаючи на зазначений виклик відповідач не взяв участі у проведенні експертом технічного огляду транспортного засобу марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , та експертної оцінки збитків, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 19 грудня 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) здійснило на користь позивача регламентну виплату в розмірі 105 770,94 грн. в рахунок відшкодування збитків, завданих йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Даний факт підтверджується копією довідки Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» № 3О4PС1РRT3IRGA7F від 19.12.2023. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої протиправними діями відповідача, возивачу завдана моральна шкода, що полягає у наступних негативних наслідках для останнього: переживанні стресу під час дорожньо-транспортної пригоди та безпосередньо після неї; зміні звичного способу життя позивача в сторону погіршення через втрату ним можливості вільно пересуватися на власному транспортному засобі; переживанні позивачем почуттів суму і пригніченості внаслідок пошкодження власного транспортного засобу, яким він користувався з 2018 року. Моральна шкода, завдана позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача, полягає також у душевних переживаннях позивача, пов`язаних з необхідністю витрачати час і зусилля для участі у розгляді Ленінським районним судом м. Запоріжжя справи про адміністративне правопорушення № 334/1163/23 в якості потерпілого та залучати адвоката для забезпечення надання йому ефективної правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Такий розгляд справи про адміністративне правопорушення № 334/1163/23 Ленінським районним судом м. Запоріжжя тривав вісім місяців (з березня по листопад 2023 року) у зв`язку з тим, що у справі про адміністративне правопорушення № 334/1163/23 були проведені судові експертизи (комплексна транспортно-трасологічна та інженерно-транспортна експертиза і додаткова автотехнічна експертиза). Моральна шкода, завдана позивачу через протиправні дії відповідача, на думку представника позивача, полягає також у психологічних переживаннях останнього, пов`язаних з невизначеністю щодо визнання відповідача винним у дорожньо-транспортній пригоді та можливості отримання відшкодування завданих збитків, що існувала протягом періоду розгляду справи про адміністративне правопорушення № 334/1163/23. Виходячи з\~вищенаведеного обґрунтування,\~вважають законними\~вимоги щодо\~стягнення на\~користь позивача\~страхового відшкодування\~з відповідача\~в розмірі\~190\~269,81\~грн.,\~моральної шкоди\~в розмірі\~ 25\~000,00\~гривень.\~Також просили\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~судові витрати\~та витрати\~на правничу\~допомогу. Дана справи була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження відповідно до ухвали судді від 19.03.2024. Відповідно до ухвали суду від 21.05.2024 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представником позивача\~адвокатом Великановим М.О. суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Від відповідача відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 4 ст.\~223, ч. 2 ст.\~247, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 14 листопада 2023 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення № 334/1163/23, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.\~124\~КУпАП за обставин того, що 04 лютого 2023 року на перехресті проспекту Металургів і вулиці Богдана Хмельницького у Дніпровському районі міста Запоріжжя [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «GEELY MR-7151А», державний номер [NUMBER] , рухаючись на заборонний сигнал світлофора (червоний), не надав переваги у русі автомобілю, який рухався на зелений сигнал світлофора, в результаті чого відбулося зіткнення транспортного засобу марки «GEELY MR-7151А», державний номер [NUMBER] , з транспортним засобом марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 18-19). Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована згідно з полісом № АР/353826/ обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.01.2023 (а.с.20), а цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої протиправними діями відповідача, транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , власником якого є позивач, отримав механічні пошкодження, через що йому завдано збитків у розмірі 296 040,75 грн. Право власності позивача на транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 01.06.2018. Розмір збитків, яких завдано позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої протиправними діями відповідача, підтверджується висновком експерта з транспортно-товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку № 26/04 від 26 квітня 2023 року. Так, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження що до визначення ватості матерального збитку № 26/04 від 26.04.2023 складеного судовим експертом Булейко О.А. щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , з технічнної точки зору, в наслідок ДТП , в цінах станом на час завершення виконання висновку експерта становить 296\~409,75 грн. (а.с.21-48). Відповідач викликавсяй позивачем для участі у проведенні експертом технічного огляду транспортного засобу марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , та експертної оцінки збитків, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією повідомлення про проведення досудової незалежної експертизи, копією опису цінного листа від 03.04.2023 та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 07.04.2023 (а.с.49-50). Незважаючи на зазначений виклик відповідач не взяв участі у проведенні експертом технічного огляду транспортного засобу марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] , та експертної оцінки збитків, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 19 грудня 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) здійснило на користь позивача регламентну виплату в розмірі 105 770,94 грн. в рахунок відшкодування збитків, завданих йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Даний факт підтверджується копією довідки Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» № 3О4PС1РRT3IRGA7F від 19.12.2023 (а.с.51). За таких обставин, які встановлені судом, як зазначалося вище, факт завдання позивачу збитків в розмірі 296 409,75 гривень через пошкодження транспортного засобу позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої протиправними діями відповідача, підтверджується висновком експерта № 26/04 від 26.04.2023. Отже, з урахуванням того, що станом на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а МТСБУ здійснило на користь позивача регламентну виплату в розмірі 105 770,94 грн. в рахунок відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдані збитки в розмірі 190 269,81 грн. (сто дев`яносто тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 81 копійка) = 296040,75 грн -105770,94 грн. Відповідно до договору на проведення транспорто-товарознавчого дослідження КТЗ судовим експертом від 17.04.2023 укладеним між судовм експертом транспорто-товарознавцем [PERSON] та [PERSON] даний договір є підставою для проведення експертного транспорто-товарознавчого дослідження та складання висновку експерта, колісного транспортного засобу (КТЗ) автомобіля легкового марки «TOYOTA COROLLA», державний номер [NUMBER] . Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 цього договору вартість послуг експерта з транспорто-товарознавчого дослідження та складання висновку експерта, колісного транспортного засобу (КТЗ) за домовленістю сторін становить 4000 грн. (а.с.52-53). Згідно з рахунком 17/04 від 17.04.2023 вартість послуг судового експерта складає 4000 грн., яка була сплачена позивачем (замовником) в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.2956752946.1 від 19.04.2023 (а.с.54-55). Відповідно до акту прийому передачі робіт з експертного дослідження КТЗ від 27.04.2023 ескперт повністю виконав роботи, а замовник їх прийняв (а.с.56). Стаття 1166 ЦК України\~передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій\~(страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів\~\~(стаття 1 Закону України « Про страхування № 85/96-ВР). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать\~закону\~і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема,\~Закон «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» №\~1961-IV (далі Закон № 1961-IV) . \~Згідно зі\~ст.\~999 ЦК України\~до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. \~Саме на забезпечення таких зобов`язань було\~ухвалено Закон № 1961-IV. \~Законом № 1961-IV\~визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. \~Згідно зі\~статтею 3 Закону № 1961-IV\~обов`язкове страхування\~\~цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. \~У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1\~статті 22 Закону № 1961-IV). \~Згідно із частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі\~(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати\~\~(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із\~Законом № 1961-IV\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). (дивись постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17). За приписами ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Страхова компанія відповідає за завдану шкоду у межах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При визначені меж відповідальності страхової компанії спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22). До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 911/286/20 від 21.12.2020 року. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 28 цього Закону передбачає, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 зазначеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 25 000,00 грн.. Суд, дослідивши матеріали справи, за відсутності відзиву на позов, вважає, що розмір моральної шкоди, який визначений позивачем, відповідає отриманим негативним наслідкам після ДТП та покладених сил і часу для упорядкування свого побуту у зв`язку з самою такою подією. Позивач з незалежних від нього причин, був обмежений у користуванні власним транспортним засобом, що для останнього є порушення його життєвих звичок, прав та інтересів, та додатково повинен доводити свою правоту в судових органах, відлучатися від своїх занять, готувати документи, що додає йому душевних переживань та негативних емоцій. Розмір витрат позивача на проведення експертизи, за результатом якої складений висновок експерта з транспортно-товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку № 26/04 від 26 квітня 2023 року, що додається до позовної заяви, становить 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок). Вказаний розмір витрат позивача на проведення експертизи підтверджується копією договору на проведення транспортно-товарознавчого дослідження КТЗ судовим експертом від 17 квітня 2023 року, копією рахунка № 17/04 від 17 квітня 2023 року, копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 19.04.2023 (код квитанції 9303-0421-4749-1131) та копією акта прийому передачі робіт з експертного дослідження КТЗ від 27 квітня 2023 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 міститься наступний правовий висновок: «п.179. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ». Таким чином, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно позовної заяви представником позивача адвокатом Великановим М.О. вказано, що орієнтовна сума витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язана з розглядом справи у суді, які останній поніс і які очікував понести у зв`язку із розглядом справи, дорівнює 21 000,00 грн. Дослідивши матеріали справи в цій частині, суд приходить до наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша\~статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.\~ У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вже зазначалося, то відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В позовній заяві було зазначено про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який складав 21\~000 грн., докази щодо яких зобов`язувалися надати до закінчення судових дебатів у справі. Судовому засіданні проводилися без фіксації технічними засобами, проти чого в своїх заявах не заперечували учасники процесу. Так, до позовної заяви представником позивача було надано копію договору про надання правової допомоги від 03.07.2023 укладеного між АБ «Великанов та Партнери» в особі керівника [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до п. 4.1 цього Договору розмір гонорару Адвокатського бюро, а також умови і порядок його сплати визначається у додаткових угодах даного Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору. При цьому конкретного розміру гонорару в Договорі не визначено. До завершення судового розгляду справи суду не було надано укладених між позивачем та його представником додаткових угод, відповідно до яких визначався б розмір гонорару чи будь-які інші відомості щодо розміру таких витрат та умов їх сплати. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 15 ЦПК України.\~ Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй додатковій постанові від 11 травня 2023 року в справі № 824/59/22 (провадження № 61-2213ав23). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Крім того, Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі і під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, № 37246/04). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги,\~входить до предмета доказування при вирішення заяви сторони.\~ Таким чином, визначення розміру витрат на правничу допомогу проводиться на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких. До свого клопотання від 02.05.2024 представником позивача не було додано будь-яких документів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу. Заяву в порядку визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України до суду скеровано не було. При цьому в позові зазначено, що докази наявності витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану з розглядом справи у суді, у зазначеному розмірі буде надано до суду у строк до закінчення судових дебатів у справі. Справа дійсно розглядалася в порядку загального провадження. При цьому, судові засідання не фіксувалися, оскільки позивач та його представник надали відповідну заяву, а відповідач до суду не з`являвся взагалі. Про час і місце проведення кожного судового засідання сторони заявчасно повідомлялися належним чином. У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Неповідомлення учасником справи іншого учасника справи про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а також ненаправлення на його адресу документів на підтвердження відповідних вимог позбавляє іншого учасника справи можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат. Враховуючи те, що суду не були надані будь-які документи на підтвердження понесених позивачем витрат на отримання правничої допомоги, суд позбавлений можливості дійти висновку про їх обгрунтованість. Таким чином, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність. З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Таким чином, відповідно до\~ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2156,39 грн.

Outcome: partial