Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-21 00:00:00

Представниця позивачки [PERSON] - адвокат Драус О.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина, [INFO] . Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у шлююі з 14 червня 2009 року до 19 червня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем було розірвано рішенням суду від 19 червня 2015 року, з того часу син проживає з матір`ю. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини - не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, не спілкується з ним, не виявляє жодного інтересу до внутрішнього світу сина, не проявляє батьківської уваги та турботи, тобто самоусунувся від виховання дитини. Ухвалою Підволочиського районного суду від 12 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання у справі та зобов`язано Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Підволочиського районного суду від 15 серпня 2024 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представниця в судове засідання не з`явились, представниця позивачки подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності та відсутності позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, так само як і жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наданих доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 14 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 14 червня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 14 червня 2009 року зроблено актовий запис за №24. Місце реєстрації шлюбу: Відділ реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] народився [INFO] , місце народження: Тернопільська область, Підволочиський район, смт Підволочиськ, про що в Книзі реєстрації народжень 07 липня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №44. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2015 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 06 липня 2015 року) у справі №604/590/15-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Підволочиським відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області 14 червня 2009 року, актовий запис №24 - було розірвано. Сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати з позивачкою. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 12 січня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 січня 2019 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Згідно копії висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] та відповідність його інтересам дитини від 23 квітня 2019 року, малолітній [PERSON] народився [INFO] в шлюбі між [PERSON] та [PERSON] , жителями смт. Підволочиськ Тернопільської області. [PERSON] належним чином виконує батьківські обов`язки, має можливості та засоби, щоб в повному обсязі створити усі необхідні умови для проживання та розвитку сина. Батько [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] та відповідно до інформації районного відділу ДВС дане майно підлягає арешту. Батько не бере участі у вихованні, утриманні, не цікавиться проблемами дитини. Орган опіки та піклування ввжає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно Характеристики [PERSON] , [INFO] , вихованням дитини замається мати - [PERSON] . Мама завжди спілкується з вчителями, з класним керівником, реагує на їхні зауваження щодо поведінки сина. Батько жодного разу не телефонував до класного керівника, не цікавився шкільним життям дитини. Згідно листа-відповіді Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області. Західного іжрегіонального управління міністерства юстиції №23700 від 26 червня 2024 року, викоавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] станом на 26 червня 2024 року згідно бази АСВП на виконанні у відділі немає. Однак на виконанні Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебувало ВП [NUMBER] від 07 червня 2016 року з примусового викоанння виконавчого листа №2/604/176/16 виданого 06 червня 2016 року Підволочиським районним судом про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі сімсот гривень щомісячно починаючи з 11 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 07 березня 2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» за письмовою заявою стягувача. Згідно рішення виконавчого комітету Підволочиської селищної ради Тернопільської області №211 від 09 серпня 2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 19672 року народження, щодо [PERSON] , [INFO] , жителя селища Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області та відповідність його інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Підволочиської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 19672 року народження, щодо [PERSON] , [INFO] , жителя селища Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області та відповідність його інтересам дитини, встановлено, що Неповнолітній [PERSON] народився [INFO] в шлюбі між [PERSON] та [PERSON] , жителями селища Підволочиськ Тернопільської обалсті. Шлюб між подружжям розірвано 19 червня 2015 року. Неповнолітній постійно проживає з матір`ю. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Підволочиської райдержадміністрації від 22 березня 2019 року №18-19 «Про надання висновку органу опіки, піклування райдержадміністрації про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , 2010 р.н. та відповідність його інтересам дитини визначено місце проживання дитини з матір`ю. З того часу матір самостійно опікується інтересами і потребами сина, займається його вихованням, слідкує за розвитком дитини та його здоров`ям. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 27 ервня 2024 року встановлено спільне проживання матері з дитиною. Останнє відоме місце реєстрації та проживання [PERSON] , 1972 року народження, по [ADDRESS] . Актом обстеження матеріально-побутових умов від 27 червня 2024 року по даній адресі встановлено, що [PERSON] не проживає, по даній адресі немає зареєстрованих осіб. Мати піклується про стан здоров`я сина, що підтверджується довідками КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Підволочиської селищної ради від 24 червня 2024 року. З 2015 року по сьогоднішній день [PERSON] не займається вихованням сина, не виконує своїх батьківських обов`язків , не забезпечує дитині необхідного харчування, не проявляє інтересу до успіхів та невдач, не здійснює догляду за ним, не спілкується з сином, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. У зв`язку з тим, що батько свідомо нехтує обов`язками щодо утримання і виховання дитини , не проявляє турботи про її здоров`я та фізичний розвиток, з метою найбільш повного та всебічного збезпечення прав та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , 1972 року народження, батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , що відповідає інтересам дитини. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що саме такою є поведінка відповідача по відношенню до своїх дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України», рішення від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері) та дитини (ст.166 СК України) і допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при цьому, за встановлених обставин, суд переконаний, що поведінку відповідача по відношення до своєї дитини, змінити у кращу сторону неможливо. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язків, закріплених ч.ч.1-3 ст.150 СК України, не забезпечує належних умов для нормального виховання та розвитку дитини, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що свідчить про відсутність у останнього інтересу до дитини та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн , що підтверджується квитанцією від 03 липня 2024 року. Відтак, з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved