Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 05.08.1995 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка вже давно повнолітня. Спільне життя між сторонами не склалося та вже з 2010 року позивачка почала думати над розірванням шлюбу, однак робила все для його збереження. Наразі збереження родини та примирення вже неможливе. Фактичні шлюбні відносини сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, у кожного з подружжя власний бюджет та своє життя, а шлюб продовжує існування лише формально. Розірвання шлюбу у позасудовому порядку неможливе через незгоду відповідача. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, отримавши копію позовної заяви у суді, заперечував проти розірвання шлюбу, однак відзиву чи письмових заперечень не подав. В подальшому у судові засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Згідно ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст.\~81\~ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 серпня 1995 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної райради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 551. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з чим розірвання шлюбу у позасудовому порядку неможливе. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини позивачка не має наміру їх відновлювати, вважаючи, що сім`я фактично розпалась та збереження є неможливим, не відповідає її інтересам, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved