Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

21.08.2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, якою просить: встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка села Новофедорівка, Голопристанського району Херсонської області, Україна, померла [INFO] у віці 64 роки в с.Новофедорівка Скадовського району Херсонської області, причина смерті - Ракова інтоксикація. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] [INFO] . Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про народження на ім`я [PERSON] та свідоцтвом про шлюб. На час смерті її мати проживала у с. Новофедорівка, Бехтерської сільської територіальної громади Скадовського району Херсонської області. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року в редакції від 08.08.2024 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» з 24.02.2022 по теперішній час вся територія Скадовського району (UА65080000000090947) Херсонської області перебуває в тимчасовій окупації російською федерацією. До складу Скадовського району Херсонської області (UА65080000000090947) входить Бехтерська територіальна громада (Код КАТОТТГ: UА65080010000062554) в складі якої є с. Новофедорівка (UА65080010070051111). Документами, що підтверджують факт смерті [PERSON] є копії Лікарського свідоцтва про смерть №136 від 26.10.2023 року та Свідоцтва про смерть від 28.10.2023 року Серії [NUMBER] , яке видане окупаційною владою. У копії Лікарського свідоцтва про смерть зазначено що причиною смерті її матері стала Ракова інтоксикація. З мотивів безпеки вона змушена була переїхати з с. Новофедорівка Скадовського Херсонської області до с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області про що свідчить довідка від 25.03.2024 року № 5108-7001989137 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Вона звернулася до Ізмаїльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з приводу видачі їй свідоцтва про смерть її матері. Однак їй було відмовлено, у зв`язку із тим що надані нею документи, не входять до переліку підстав необхідних для проведення державної реєстрації смерті передбачених п.1 Р.5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених Наказом Міністерства юстиції Україна №52/5 від 18.10.2000 року. В судове засідання заявниця не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання заінтересована особа не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 КПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.01.1984р., виданого Новофедоровською сільською радою Голопристанського району Херсонської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2005, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Лікарського свідоцтва про смерть №136 від 26.10.2023 року та Свідоцтвом про смерть від 28.10.2023 року Серії [NUMBER] , яке видане окупаційною владою - 99100030 «Симферопольським районним отделом ЗАГС №2 Департамента ЗАГС Міністерства юстиції Республики Крім». Як вбачається з наданих письмових пояснень батька позивачки та чоловіка померлої [PERSON] - [PERSON] , дійсно [PERSON] померла [INFO] , на момент смерті вона проживала разом із чоловіком та донкою, та місце проживання та смерті знаходилось і на теперішній час знаходиться під окупацією. Також додано фотокартки з цвинтаря на підтвердження дійсності поховання, та відповідно смерті, [PERSON] . 24 лютого 2022 року Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 14 березня 2022 року - Указ №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», термін якого неодноразово продожувався. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року в редакції від 08.08.2024 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» з 24.02.2022 по теперішній час вся територія Скадовського району (UА65080000000090947) Херсонської області перебуває в тимчасовій окупації російською федерацією. До складу Скадовського району Херсонської області (UА65080000000090947) входить Бехтерська територіальна громада (Код КАТОТТГ: UА65080010000062554) в складі якої є с. Новофедорівка (UА65080010070051111). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.1, ч.2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Практикою Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), за висновками якої, зокрема, у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджено наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за №719/4940 (далі - Правила). Згідно з нормами пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил, підставою для державної реєстрації смерті, зокрема, є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи. їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо пі органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В інформаційному листі від 15.04.2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У Постанові ВС від 25.04.2019 року у справі № 265/6342/17 (попередня редакція ст. 317 ЦПК) зазначено, що обмеження права на звернення із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України лише колом родичів померлого або їхніми представниками встановлені з метою недопущення внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян недостовірних відомостей за зверненнями сторонніх осіб. Доказами, що підтверджують факт народження/смерті особи в умовах воєнного стану, або на тимчасово окупованій території України, можуть бути: пояснення заявників, свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про народження/смерть; наказ командира військової частини про виключення із особового складу; скріншоти особистого листування; дані, отримані з відкритих джерел чи соціальних мереж, які доводять факт ведення бойових дій у конкретній місцевості у певний час; акти про настання смерті. У Постанові ВС від 12.05.2021 року у справі № 220/1582/20 вказано, що використання в процесі доказування документів, виданих (посвідчених) на непідконтрольних територіях, встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням інформації яка міститься у документах, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Суд вважає за необхідне до спірних правовідносин з урахуванням положень ч.9 ст.10 ЦПК України застосувати за аналогією закону спеціальні норми, визначені ст.317 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка села Новофедорівка, Голопристанського району Херсонської області, Україна, померла [INFO] у віці 64 роки в с. Новофедорівка Скадовського району Херсонської області, причина смерті - Ракова інтоксикація, що є підставою для задоволення поданої заяви.

Outcome: approved