Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Біла Уляна Михайлівна, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 02.07.2016 року, Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. 27 червня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який в подальшому рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 березня 2020 року було розірвано. 08 жовтня 2020 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень щомісячно. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці 07 квітня 2023 року, було змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1600 гривень на 1/4 частину від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили та досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення було виписано та видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання в Хотинський районний відділ державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та 15 вересня 2023 року було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідач [PERSON] умисно не сплачує аліменти, чим взагалі не бере участі в матеріальному утриманні дочки, станом на 09 жовтня 2023 року його заборгованість по сплаті аліментів становила 60 990,12 гривень. Зазначає, що коли доньці [PERSON] було 3 роки і 4 місяці, її тато почав проживати окремо, і з того періоду жодної участі у вихованні дитини він не приймає, життям дитини не цікавиться. Крім того, ще навіть під час спільного проживання, відповідач не проявляв ініціативу щодо виховання дочки, він навіть не хотів, щоб після народження дитині було присвоєно його прізвище, а наполягав, щоб у дитини було прізвище матері, у зв`язку із чим, прізвище в дитини " [PERSON] ", так як і прізвище матері, хоча прізвищем батька є " [PERSON] ". З характеристики виданої Чернівецьким ліцеєм № 7, який відвідує [PERSON] , вбачається, що батька представники ліцею ніколи не бачили, життям і досягненнями доньки він не цікавився, а вихованням і розвитком дитини займається лише мама, вона приводить дитину до ліцею, постійно цікавиться успіхами доньки, спілкується з учителями, дитина завжди забезпечена всім необхідним для освітнього процесу. Позивачка з донькою зареєстровані і проживають у [ADDRESS] у власному приватному будинку, де санітарно-гігієнічні норми задовільні, для дитини повністю облаштована окрема кімната, наявні іграшки та книжки. Також вказує, що відповідно до висновку за результатами психологічної діагностики [PERSON] , дитина більш прихильно ставиться до матері, найбільш психологічно значимим членом сім`ї вважає маму, зокрема у складних ситуаціях схильна спиратися на підтримку та допомогу матері. Ставлення до батька характеризується нейтральністю та, з її слів, вона не пам`ятає тата. 12 березня 2024 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було прийнято рішення надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] - батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав Враховуючи те, що протягом останніх чотирьох років [PERSON] не бере жодної участі у вихованні своєї доньки, просила прийняти рішення суду, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20 травня 2024 року. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2024 року залучено до участі у вказаній цивільній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її адвоката Білої У.М. надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день час та місце розгляду справи, за офіційно зареєстрованим місцем проживання, причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань чи заяв до суду не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про день час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили. Згідно ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду за адресою своєї реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5 зв.). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.03.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 27 червня 2019 року,розірвано (а.с.6). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.03.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1600 гривень щомісячно (а.с.6 зв.). Як вбачається із копії заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.04.2023 року змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з твердої грошової суми у розмірі 1600 гривень щомісячно на частину від усіх видів заробітку (а.а.11-13). На виконання вказаного рішення 09.05.2023 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист (а.с.13 зв.). Постановою про відкриття виконавчого провадження прийнято до примусового виконання виконавчий лист №727/11966/22 виданий 07.05.2023 року (а.с.14). Згідно розрахунку заборгованість зі сплати аліментів станом на 09.10.2023 року, боржник [PERSON] , становить 60990,12 гривень (14128,83+46861,29) (а.с.15). Копією характеристики виданої директором Чернівецького ліцею №7 від 07.06.2023 року за №01-13/271 та класним керівником на ученицю 1-А класу Чернівецького ліцею №7 [PERSON] , підтверджено, що дитина доброзичлива, товариська, працелюбна, уважна. Активно бере участь у заняттях, програмовий матеріал засвоює швидко, ґрунтовно. Вихованням і розвитком дитини займається мама - [PERSON] , яка приводить дитину до ліцею, постійно цікавиться успіхами доньки спілкується з учителями. За час навчання дитини у ліцеї батько [PERSON] жодного разу не відвідував навчальний центр, не приймає участі у батьківських зборах, не цікавиться життям та досягненнями доньки (а.с.15 зв.). Згідно відповіді лікаря-педіатра з виконання ОРФ АПВ ПМД №2 с. Кушнір, за медичною допомогою та на пролактині огляди в поліклініку з дитиною [PERSON] звертається мати [PERSON] (а.с.15 зв.). З акту оцінки потреб сім`ї/особи за вих. №864/02-07 від 15.11.2023 року позивачка з донькою зареєстровані і проживають у [ADDRESS] у власному приватному будинку, де санітарно-гігієнічні норми задовільні, для дитини повністю облаштована окрема кімната, наявні іграшки та книжки (а.с.16-18). Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 698 від 09.06.2023 року, у [PERSON] відсутні психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання для виконання батьківських обов`язків (а.с.18). Відповідно до висновку за результатами психологічної діагностики [PERSON] , дитина більш прихильно ставиться до матері, найбільш психологічно значимим членом сім`ї вважає маму, зокрема у складних ситуаціях схильна спиратися на підтримку та допомогу матері. Ставлення до батька характеризується нейтральністю та, з її слів, вона не пам`ятає тата (а.с.19). 12 березня 2024 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було прийнято рішення надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] - батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та не заперечують проти позбавлення його батьківських прав. Їхнє рішення зокрема обґрунтоване тим, що на електронну адресу служби у справах дітей надійшла заява [PERSON] від 18.02.2024 року, відповідно до якої останні підтвердив, що після розірвання шлюбу донька [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, участі у вихованні дитини не бере не цікавиться її життям, та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав (а.с.21-22). Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У цій справі ЄСПЛ звернув увагу на те, що заявник міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином, зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього (§ 52). Саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним і його сином і підштовхнула результат справи проти нього. Очевидно, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини (§ 54). Існуючі сімейні зв`язки між подружжям і дітьми, про яких вони фактично піклуються, зумовлюють захист відповідно до Конвенції. Більш того, якщо минув значний проміжок часу з того моменту, як дитина жила разом зі своїми біологічними батьками, то інтерес цієї дитини в тому, щоб його de facto сімейна ситуація знову не змінилася, може домінувати над інтересами батьків, щоб їх сім`я возз`єдналася (§ 55). Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 311/563/20, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мотиви та висновки суду. З аналізу добутих у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої дитини, матеріально її не утримує, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, зовсім не цікавиться станом дитини, не спілкується із донькою. На даний час малолітня дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [ADDRESS] , на її повному утриманні. Мати самостійно займається вихованням та утримання своєї доньки, переймається станом здоров`я дитини, відвідує батьківські збори у навчальному закладі, забезпечує її всім необхідним. Для дитини створені всі належні умови для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля малолітньої дитини. Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки, не здійснює належного догляду за нею, не надає належної матеріальної допомоги, а також не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, взагалі не приймає жодної участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Суд враховує і те, що про ухилення одним з батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може свідчити не лише ненадання матеріального забезпечення кимось із батьків, але й брак спілкування, моральної та психологічної підтримки дитини, нездійснення участі у вихованні та розвитку дитини, незабезпечення потрібним харчуванням та лікуванням тощо. Суд вважає, що позивач навів обґрунтовані посилання на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, контакту з дитиною не має і не вживав жодних заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, не цікавиться її станом здоров`я, не виявляє будь-якої турботи про дитину, не надає матеріальної підтримки в добровільному порядку, аліменти за рішенням суду належним чином не сплачував, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. З урахуванням наведених висновків Верховного Суду та встановлених у цій справі обставин, судом може розцінюватися заявлені позовні вимоги як достатню підставу для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. За таких обставин, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення його батьківських прав, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав було сплачено судовий збір, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 968,96 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved