Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Мерцалова М.Ю. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за минулий час, починаючи з 09.11.2023. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилалася на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03 травня 2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №435, який заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року було розірвано. У шлюбі в них з відповідачем народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Посилалася, що на сьогоднішній день батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає, ухиляється від сплати аліментів, в неї відсутня можливість спілкуватися з відповідачем, позаяк номер телефону відповідача їй невідомий, за останньою відомою позивачці адресою місця проживання відповідача, останній не мешкає та зареєстрованим не значиться. Зазначила, що позивачкою було направлено 09.11.2023 до суду заяву про видачу наказу про стягнення з відповідача аліментів, проте судом було відмовлено у видачі наказу відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України. Посилалася, що позаяк відповідач як батько дитини матеріальну допомогу на утримання дочки систематично не надає, приховує своє місцеперебування та свій заробіток, тобто ухиляється від сплати аліментів, то наявні підстави для задоволення пред`явлених нею позовних вимог про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання малолтньої дочки в розмірі частини від всіх видів доходу відповіадча, у тому числі й за минулий час. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило. Рух справи Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 01 липня 2024 року позовну заяву [PERSON] залишив без руху, надав позивачу строк 5 днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених недоліків. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 04 липня 2024 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомили. Відповідач у судове засідання вдруге не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзиву, відповідно до правил статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечував позивач. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 03 травня 2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №435 (а.с. 18), який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року\~- розірвано. (а.с. 9-11). У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис №2084, та що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 11 травня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Батьками [PERSON] , [INFO] , записані: батько\~ [PERSON] , мати\~ [PERSON] (а.с. 17). Згідно з витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6326-1934609-2018 від 22.08.2018 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Обставина того, що малолітня дочка сторін проживає разом з матір`ю\~ [PERSON] не оспорюється відповідачем у справі. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Згідно зі\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. Положеннями\~ст.\~150\~СК України унормовано обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 155\~СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 3 ст. 181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст.\~182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За правилами ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналогічна норма закріплена в положеннях п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. З наведених вимог законодавства убачається, що аліменти на утримання однієї дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходжу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, є мінімальним гарантованим розміром аліментів. Як установлено судом малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем під час судового розгляду. Жодних підтверджень того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , матеріали справи не містять. Оскільки, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, суд вважає за необхідне покласти на відповідача зобов`язання зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Водночас, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за минулий час, починаючи з 09.11.2023. Що стосується стягнення аліментів за минулий час, суд керується таким. Як убачається з матеріалів справи позивач [PERSON] 09 листопада 2023 року звернулася до Московського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України (а.с. 6-8; 19). Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Тлумачення ч. 2\~ст.\~191\~СК України свідчить про те, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час позивач має довести такі обставини: - \~ \~ \~ \~вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом періоду, за який позивач просить стягнути аліменти; - \~ \~ \~ \~неможливість одержання аліментів у зв`язку з ухиленням відповідача у цей період від їх сплати. Ухилення від сплати аліментів - це винна протиправна поведінка, тобто, свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, на що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19 грудня 2019 у справі №635/6268/18; від 27 січня 2020 року у справі №672/198/19; від 29 січня 2020 року у справі №756/14483/18. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів за вказаний період, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Також під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють пряму відмову від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] вживала заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , позаяк 09.11.2023 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, однак 10.11.2023 Московським районним судом міста Харкова було відмовлено у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України та роз`яснено заявниці, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Поряд з цим, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача з 10.11.2023 до дати пред`явлення позову до суду 26.06.2024, а відповідач ухилявся в цей період від їх сплати. Відтак, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки за минулий час, а саме за період з 09 листопада 2023 року до 26 червня 2024 року. Відповідно до ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Правилами\~ст.\~89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у вказаному вище розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 26 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial