Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали вищезазначеної позовної заяви, у якій позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 40% на кожну дитину до досягнення ними повноліття починаючи з 01 грудня 2023 року. В обґрунтування вимог зазначає, що 06.липня 2019 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач добровільно не надає достатньо коштів, необхідних для утримання дітей, тому позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. Направлено позивачу копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу - копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. Також відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний термін з дня отримання копій документів. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, зазначив, що від погоджується із стягненням аліментів у розмірі по 40% на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Крім того зазначив, що інших непрацездатних або інших осіб, яких він за законом має утримувати не має. Заробляє орієнтовно 30000 грн. на місяць. Доходів, які залишаться після сплати ним аліментів йому на життя вистачатиме. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до наступного. 06 липня 2019 року між позивачем та відповідачем Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.07.2019. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Козятинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 12.10.2019 (а.с.8); доньку - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Козятинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 12.10.2019 (а.с.10). Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При цьому розмір аліментів, які позивач просить стягнути, а саме 80% від доходів на двох дітей відповідає частці 4/5 від доходів на утримання двох дітей. Суд, при визначенні розміру аліментів враховує також матеріальне становище позивача, а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітніх дітей відповідного віку щомісяця, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, може мати інші джерела доходів окрім заробітної плати. Окрім того, суд враховує, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно частин 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, визнання відповідачем позову відповідає закону, не порушує права інших осіб. Наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 1ст. 192 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо стягнення аліментів за минулий період суд вважає, що ця частина позовних вимог позивача задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Позивач просить суд стягнути аліменти з 01.12.2023 року, проте відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України позивачем не було надано суду належних доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що у даній справі аліменти підлягають стягненню з моменту звернення позивача до суду, а порушене право позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягає захисту, шляхом задоволення позову частково. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial