Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

В січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 40812,42грн, заподіяну внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.01.2023 року о 17 год. 20 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом RENAULT Kangoo д.н.з. [NUMBER] на перехресті вул. Слободи та Проскурівська в м. Деражня, поблизу буд. 40, на регульованому світлофорі перехресті вулиці Слободи та Проскурівської, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не надала дорогу транспортному засобу Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку та скоїла з ним зіткнення, чим порушила п. 16.6 ПДР. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30.01.2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення. 06.03.2023 року [PERSON] звернувся до дирекції Хмельницького приватного АТ «Страхова компанія» «Перша» із заявою про ДТП, яка сталася 07.01.2023 року в зв`язку з чим, 06.04.2023 року остання перерахувала страхові виплати в розмірі 31134,59 грн. Вказує, що фактично вартість завданого йому пошкодження автомобіля матеріального збитку становить 68447,01грн. З урахуванням страхового відшкодування, виплаченого йому АТ «Страхова компанія «Перша», просив стягнути з відповідача решту матеріальної шкоди у виді витрат на відновлення транспортного засобу в розмірі 37 312,42грн, що та витрати на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу судовим експертом - товарознавцем в сумі 3500грн, що в загальному становить 40812,42грн. Згідно з ухвалою судді від 22.01.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено у справі судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 20.02.2024 року представник позивача направив на адресу суду заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 7000 грн. 08.04.2024 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечувала щодо задоволення позовних вимог в зв`язку з їх безпідставністю. Зауважувала, що висновок судового експерта - товарознавця щодо завданого збитку є неналежним доказом, оскільки огляд транспортного засобу відбувся після спливу більше як двох місяців з дня ДТП, при цьому останній містить опис пошкоджень правої сторони автомобіля з калькуляцією їх відновлення, тоді як удар відбувся в ліву сторону. Також вказувала, що страховиком відшкодована вартість відновлювального ремонту в межах ліміту відповідальності за полісом забезпеченого транспортного засобу, втрата товарної вартості внаслідок ремонту становить 0,00грн, а вона як винуватець може відповідати за завдану шкоду, якщо така перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодувати. Протокольною ухвалою суду від 15.04.2024 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву, долучено відзив до справи. Тоді ж до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору залучено ПАТ «Страхова компанія Перша» та витребувані усі документи, які стали підставою для виплати позивачу у справі страхового відшкодування. 15.08.2024 року судом ухвалено рішення по суті спору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, натомість про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності означених учасників процесу. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає вимоги позову такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступні встановлені обставини. Так, судом встановлено, що 07.01.2023 року о 17 год. 20 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом RENAULT Kangoo д.н.з. [NUMBER] на перехресті вул. Слободи та Проскурівська в м. Деражня, поблизу буд. 40, на регульованому світлофорі перехресті вулиці Слободи та Проскурівської, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не надала дорогу транспортному засобу Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку та скоїла з ним зіткнення, чим порушила п. 16.6 ПДР. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30.01.2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с.6-7). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія «RENAULT Kangoo» д.н.з. [NUMBER] застрахована ПАТ «Страхова компанія перша» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно полісу №212153388 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 320 000грн, за шкоду заподіяну майну-160 000грн, розмір франшизи -3000грн. (а.с.83). 06.03.2024 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія перша» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.86). 24.03.2023 року ПАТ «Страхова компанія перша» за участю [PERSON] складено акт огляду транспортного засобу марки Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] (а.с.87-88). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування, складеного ПАТ «Страхова компанія перша» розмір страхового відшкодування до виплати [PERSON] становить 31134,59грн (а.с.89-90). Позивач є законним володільцем автомобіля марки Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується чинною довіреністю на його ім`я від 17.07.2020 року (а.с.35). 25.04.2023 року судовим експертом Голуб М.М. було здійснено огляд автомобіля позивача та згідно висновку експертно-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №-61 від 27.04.2023 року вартість матеріального збитку, завданого, внаслідок виявлених пошкоджень транспортного засобу марки Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] отриманих у ДТП станом на момент огляду становить 68447,01 грн (а.с.13-18). Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина [PERSON] та отримання позивачем від ПАТ «СК «Перша» суми страхового відшкодування у розмірі 31134,59 грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна та необхідність відшкодування [PERSON] збитків у виді витрат на відновлення транспортного засобу, які перевищують розмір страхового відшкодування. При вирішенні вказаного спору, судом враховується, що відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV. Згідно зі статтею 3 вказаного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Так, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За встановлених обставин, суд погоджується з доводами відповідачки [PERSON] , яка заперечувала проти відшкодування нею на користь позивача страхового відшкодування та не вбачає підстав для задоволення вимог позову. Зважаючи на положення ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1211,20грн та витрат на правничу допомогу - 7000грн слід віднести на рахунок позивача [PERSON] .

Outcome: dismissed