Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-14 00:00:00

АТ «А-Банк» звернулося до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути на їх користь заборгованість у розмірі 64114,84 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що відповідач звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву від 11.12.2018 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «Акцент-Банк». АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також інші витрати відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов`язання за договором не виконав і станом на 27.05.2024 має заборгованість у сумі 64114,84 грн., яка складається з наступного: 36332,27 грн. - заборгованість за кредитом; 27782,57 - заборгованість по відсоткам. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Відповідачем по справі до суду було направлено відзив на позовну заяву, згідно якого частково визнає позов в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 23590,31 грн. В обґрунтування відзиву зазначив, що ним в 2018 році дійсно було отримано кредитну картку у АТ «Акцент Банк» розміром 4000 грн., який згодом збільшився до 36400 грн. В підписаній ним Анкеті - заяві від 11.12.2018 відсотки не зазначені, а тому вимога щодо її стягнення є необґрунтована. Щодо підписаного 11.12.2018 Паспорту споживчого кредиту зазначив, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20 провадження №61-14545сво20, що Паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною Кредитного договору від 11.12.2018. Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості станом на 27.05.2024 у розмірі 27782,57 грн. - заборгованість по відсоткам, не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення забргованості за тілом кредиту в розмірі 36332,27 грн. зазначив наступне. Відповідач з 11.12.2018 по 01.04.2022 вносив платежі на кредитну картку згідно кредитного договору від 11.12.2018. З 11.12.2018 з його кредитної картки Банком кожного місяця автоматично списувалися різні суми коштів (списання відсотків за використання кредитного ліміту) на загальну суму 12741,96 грн. в межах кредитного ліміту у розмірі 36400 грн. Відповідач зазначає, що враховуючи те, що він не визнає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками, так як кредитним договором від 11.12.2018 вони не передбачені, вважає, що з його кредитної картки списувалися безпідставно відсотки за використання кредитного ліміту, що підтверджується наданою банком Випискою по картці за період з 11.12.2018 по 27.05.2024. Тому відповідач вважає, що безпідставно списані відсотки за використання кредитного ліміту з кредитної картки за період 11.12.2018 - 01.04.2022 у розмірі 12741,96 грн. слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Відповідач вважає, що з нього підлягає стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23590,31 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] 11.12.2018 з метою отримання кредитної картки заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк». Матеріали справи містять виписку з особового рахунку кредитної карти відповідача, з якої вбачається рух коштів за виданою кредитною карткою. Згідно Довідки за картами [PERSON] видавалась карта зі строком дії до березня місяця 2027 року. Згідно Довідки за лімітами [PERSON] видавалась карта на якій був встановлений кредитний ліміт у розмірі 4000 грн., який згодом збільшився до 36400 грн. Також в матеріалах справи наявний витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів, які не підписані відповідачем. В матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, в якому зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан. З наданого банком розрахунку вбачається, що [PERSON] станом на 27.05.2024 має заборгованість у сумі 64114,84 грн., яка складається з наступного: 36332,27 грн. - заборгованість за кредитом; 27782,57 - заборгованість по відсоткам. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 11.12.2018 відсотки за користування кредитом не зазначені. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.12.2018, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та витяг з Тарифів. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитом, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві позичальника та витягу з Тарифів домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Щодо наявного в матеріалах справи Паспорту споживчого кредиту підписаного відповідачем 11.12.2018, суд зазначає наступне. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. (частина перша та друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частини Кредитного договору від 11.12.2018. Такий висновок, відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача та дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості станом на 27 травня 2024 року у розмірі 27782,57 грн. - заборгованість по відсоткам. Крім того, суд погоджується з доводами відповідача щодо безпідставного списання з його кредитної картки відсотків за використання кредитного ліміту за період з 11.12.2018 по 01.04.2022 (в межах кредитного ліміту) у розмірі 12741,96 грн. Тому, суд вважає, що безпідставно списані з кредитної картки відповідача відсотки за використання кредитного ліміту за період з 11.12.2018 по 01.04.2022 (в межах кредитного ліміту) у розмірі 12741,96 грн. підлягають зарахуванню в заборгованість по тілу кредиту. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Щодо вимог Банку про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 36332,27 грн., суд зазначає наступне. Оскільки в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача [PERSON] щодо отримання кредитних коштів, враховуючи те, що суд дійшов висновку про зарахування безпідставно списаних з кредитної картки відповідача відсотків за використання кредитного ліміту за період з 11.12.2018 по 01.04.2022 (в межах кредитного ліміту) у розмірі 12741,96 грн. в заборгованість по тілу кредиту, то позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, тобто підлягає стягненню у розмірі 23590,31 грн. - заборгованість по тілу кредиту. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору прапорційно задоволеним вимогам (36,79%).

Outcome: partial