Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначає, що 25.04.2017 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Проте відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 20.05.2024 в розмірі 92607,61 грн., яка складається з 53317,76 грн. заборгованості за кредитом, 39289,85 грн. заборгованості по відсоткам. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати по справі представник позивача просив стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Габор В.В. надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Також надала відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначила, що банком здійснено неправомірне нарахування процентів, розмір яких не був погоджений сторонами та суперечить умовам підписаної анкети-заяви від 08.03.2016 року; витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами, в якому в тому числі зазначені процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, не підписаний відповідачем та не може розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 08.03.2016 року шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви, в зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену, у тому числі, у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, заборгованість по кредиту, яку просить стягнути позивач, виникла не у зв`язку з ухиленням відповідача від повернення фактично отриманих коштів, а за рахунок додавання неправомірно нарахованих відсотків. Збільшення тіла кредиту за рахунок щомісячного списання відсотків не відповідає умовам, погодженим сторонами, та є незаконним. Згідно виписки по картці від 20.05.2024 року вбачається, що за період з 08.03.2016 року по 21.11.2023 року сума фактичних витрат складає 246608,10 грн., а сума повернених коштів 267898,59 грн. Таким чином, сума фактично повернутих відповідачем коштів взагалі перевищує суму фактично отриманих коштів на 21290,49 грн., а отже заявлений розмір заборгованості по тілу кредиту у розмірі 53317,76 грн. є недоведеним, необґрунтованим та безпідставним. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг між АТ «Акцент-Банк» та відповідачем був укладений договір б/н від 08.03.12016, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Анкета-заява від 08.03.2016 містить лише анкетні дані, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника, умови кредитування в ній не зазначено. До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold», які відповідачем не підписано. З довідки за картами АТ «Акцент-Банк» вбачається, що за вказаним договором відповідачу відкрито картковий рахунок та надано кредитні картки: № [NUMBER] зі строком дії до серпня 2024 року, № [NUMBER] зі строком дії до грудня 2024 року. Відповідно до довідки за лімітами, 08.03.2016 встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн., який в подальшому неодноразово було збільшено, останній раз до 53400 грн. З виписки по картці відповідача вбачається, що останній користувався встановленим кредитним лімітом, розраховувався за покупки та послуги, знімав готівку та ін. Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача станом на 20.05.2024 становить 92607,61 грн. та складається з: 53317,76 грн. заборгованості за кредитом, 39289,85 грн. заборгованості по відсоткам. Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою та другою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. У заяві позичальника, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами, строки виконання зобов`язання. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути відсотки. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, розміщені на сайті банку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови кредитування, зокрема й щодо сплати відсотків та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, оскільки вони не підписані боржником. Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Крім цього, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Умови та правила надання банківських послуг в Акцент-Банку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови та порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом та відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 53317,76 грн., суд зазначає наступне. Як вбачається з виписки по картці, відповідач неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені ним кошти розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг у банку, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. Однак, оскільки відповідач не погоджував сплати відсотків за користування кредитними коштами за договором, суд вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування даним кредитом. Натомість дана сума коштів підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Згідно виписки по картці від 20.05.2024, за період з 08.03.2016 по 21.11.2023 сума фактичних витрат склала 246608,10 грн., а сума повернених коштів 267898,59 грн. Таким чином, сума фактично повернутих відповідачем коштів перевищує суму фактично отриманих коштів на 21290,49 грн. (267898,59 грн. - 246608,10 грн.). За таких обставин, враховуючи, що позичальник фактично отримані та використані кошти позивачу повернув, відсутні підстави для стягнення з нього заявленої суми тіла кредиту. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed