Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

01.05.2022 позивач звернувся із позовом до відповідачів, у якому просить: усунути йому перешкоди у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом передачі ключів від вхідних дверей, забезпечення вільного входу/виходу та перебування у житловому приміщенні. В обґрунтування позову зазначено, що 21.11.1981 між ним та відповідачем, [PERSON] , укладено шлюб, який 21.11.2018 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області розірвано. Відповідно до розпорядження міського голови від 04.02.199 №54-р «Про приватизацію квартир державного житлового фонду», він та відповідачі на праві спільної сумісної власності в рівних частках є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . До 2022 відповідачі не чинили перешкод у користуванні спільним нерухомим майном, однак з 27.06.2022 відповідач, [PERSON] , чинить перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом зміни замка у вхідних дверях, що стало підставою для звернення до РУП ГУНП в Івано-Франківській області. З метою досудового врегулювання даного спору, позивач звернувся до відповідачів із письмовою вимогою щодо усунення перешкод в здійсненні його права користування житловим приміщенням в строк до 25.03.2024 шляхом передачі йому дублікату ключів від вхідних дверей, а також запропонував викупити його частку за ринковою вартістю. Відповідач, [PERSON] , у відповідь на його вимогу повідомила, що позивач в 2019 добровільно змінив місце проживання та проживає за адресою: [ADDRESS] . Після 2019 позивач лише один раз з`явився за місцем її реєстрації та проживання, в результаті чого між ними відбувся конфлікт, однак вона не заперечує того, що позивач є власником 1/3 частки квартири та перешкоди у доступі до житла мали разовий характер. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.05.2024 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. 07.05.2024 ухвалою судді відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. 22.05.2024 представник відповідача [PERSON] , адвокат Шургот О.В., подала до суду відзив на позовну заяву. Зокрема зазначено, що відповідач заперечували проти доступу позивача до квартири лише один раз, оскільки таке було пов`язано внаслідок його протиправних дій, а саме викрадення особистих речей [PERSON] ( документів та грошей). Право позивача жодним чином не порушено. 11.06.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив. 26.06.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження. У вступному слові позивач та його представник, адвокат Белей О.Б., позовні вимоги підтримали з мотивів, що викладені письмово, позов просили задоволити. Позивач вказав, що відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні квартирою. У судовому засіданні представник відповідача, [PERSON] , адвокат Шургот О.В., позову не визнала, з підстав викладених у відзиві. Також, повідомила, що зі слів [PERSON] , відповідач [PERSON] , який є сином позивача та її довірительки перебуває за кордоном та фактично не проживає у спірному житловому приміщенні та не користується ним. Суд, заслухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Згідно із свідоцтвом про право власності, що видане госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду 26.10.1999, згідно розпорядження міського голови від 04.02.1999, № 54-р, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної власності в рівних долях належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Відповідно до відповідей з Єдиного державного реєстру № 573904 від 02.05.2024, № 580155 від 07.05.2024, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46-48). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення (негаторний позов). Право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі ст.ст. 78-80 ЦПК України, крім належності, докази мають бути допустимим, достовірними та достатніми. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). На обґрунтування позовних вимог усунення перешкод у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом передачі ключів від вхідних дверей, забезпечення вільного входу/виходу та перебування у житловому приміщенні, фактом чинення перешкод у вільному доступі до належного майна, на думку позивача, свідчить відповідь РУП ГУНП в Івано-Франківській області на адвокатський запит, про подію, яка мала місце 12.03.2024, а саме: було зареєстровано звернення [PERSON] про те, що за адресою [ADDRESS] , колишня дружина, [PERSON] , змінила замки у дверях квартири. Одне твердження сторони відповідача про те, що у позивача є вільний доступ до квартири, замки такої не змінені, залишається бути твердженням. Крім того, відповідач [PERSON] , у відзиві наданому до суду її представником, не заперечила викладеного вище факту, а саме одноразового чинення перешкод у користуванні житловим приміщенням позивачем. Будь яких доказів обґрунтування обставин на викрадення її особистих речей, не надано. Згідно зі ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Як передбачено ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач, [PERSON] , не проживає у спірній квартирі тривалий час, що не оспорюється сторонами; між сторонами існують неприязні відносини, зокрема і спір з приводу поділу майна; [PERSON] є співвласником зазначеної квартири. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. (частина перша\~статті 15 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові. Зазначене вище узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року по справі №372/2583/18. Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Суд дійшов висновку, що право позивача є порушеним з боку відповідача [PERSON] та підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача, [PERSON] , усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою, яка знаходиться у спільній сумісній власності по [ADDRESS] , шляхом передачі ключів від вхідних дверей, забезпечення вільного входу/виходу та перебування у житловому приміщенні. Разом з тим, як встановлено судом, не оспорювалось сторонами відповідач [PERSON] , який син сторін, у вищевказаній квартирі не проживає та знаходиться за межами України. Про що також свідчать поштовий конверт зі відправленням судової повістки про виклик до суду, які повернулись із відміткою « адресат відсутній». Відтак, що стосується позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкоди у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом передачі ключів від вхідних дверей, забезпечення вільного входу/виходу та перебування у житловому приміщенні, такі до задоволення не підлягають через недоведеність. Судові витрати ( судовий збір) слід віднести на рахунок держави, так як позивач та відповідач [PERSON] звільнені від сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed