Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

31.07.2024 ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що 21.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» і [PERSON] укладено кредитний договір №200511256, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 12629 грн 44 коп. по 21.04.2019, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 35333 грн 82 коп., з яких: 12278 грн 35 коп. заборгованість за тілом кредиту, 23055 грн 47 коп. заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за вказаним кредитним договором, а також 3% річних за користування грошовими коштами у сумі 3181 грн 58 коп. і 14271 грн 98 коп. інфляційних втрат та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 16.08.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» - Міньковська А.В. не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 23). Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви [PERSON] від 21.04.2016 №200511256 останній отримав у ПАТ «Банк Михайлівський» кредит у сумі 12629 грн 44 коп., строком на 1095 днів з 21.04.2016 о 21.04.2019, зі сплатою щомісячних платежів до 21 числа кожного місяця в сумі 870 грн та останнього платежу в сумі 860 грн 20 коп., а також зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних, разової комісії за видачу кредиту 1,5%, щомісячної комісії за обслуговування кредитного договору 3,99% з першого місяця строку дії договору до закінчення строку його дії (а. с. 7). Кредитні кошти перераховуються на платіжну картку, яка надається [PERSON] для використання. Своїм підписом у зазначеній заяві [PERSON] підтвердив та погодився з тим, що складовими і невід`ємними частинам: 1) кредитного договору будуть: дана заява, Умови про надання і обслуговування кредитів «ПАТ Банк Михайлівський», Графік платежів; 2) Договору про картку будуть: дана заява, Умови по картках та Тарифи по картках, з якими він ознайомлений, повністю згодний, зміст яких розуміє і положення яких зобов`язується неухильно дотримуватися, а також із тим, що Умови, розміщені банком у місці, в якому було оформлено дану заяву та/або в мережі інтернет на сайті банку та/або відділенні банку. Також [PERSON] підтвердив, що йому відома інформація про наявні умови споживчого кредитування і сукупну вартість кредиту, про фінансові умови кредитного договору, а також, те що він отримав на руки примірник заяви та графіку платежів. 21.04.2016 [PERSON] також підписано графік платежів до кредитного договору №200511256 та довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту (а. с. 9). 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Михайлівський» відступило за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до боржників, зазначених в реєстрах боржників (а. с. 5). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за договором №200511256 від 21.04.2016 у сумі 35333 грн 82 коп., з яких: 12278 грн 35 коп. заборгованість за тілом кредиту, 23055 грн 47 коп. заборгованість за відсотками (а. с. 6 зв.). Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 1054, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 21.06.2021 по 20.06.2024 позивачем за порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором нараховано інфляційні втрати в сумі 14271 грн 98 коп. та 3% річних у сумі 3181 грн 58 коп. (а. с. 14 зв.). Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних повинні нараховуватися за період з 21.06.2021 по 23.02.2022. Інфляційне збільшення за вказаний період становить: 35333 грн 82 коп. х 1,001x0,998x1,012x1,009x1,008x1,006x1,013x1,016 35333 грн 82 коп. = 2283 грн 56 коп. 3% річних за вказаний період становить: (35333 грн 82 коп. х 3% х 248 днів) : 365 : 100 = 720 грн 23 коп. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь товариства 38337 грн 61 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 12278 грн 35 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 23055 грн 47 коп. заборгованості за відсотками, 2283 грн 56 коп. інфляційних втрат, 720 грн 23 коп. 3% річних за користування грошовими коштами. Що стосується вимоги про стягнення 7500 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, суд беручи до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає за необхідне визначаючи розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 4000 грн. Таким чином, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (72,63%) слід також стягнути 4664 грн 59 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з судового збору (2422 грн 40 коп. х 72,63%) та витрат на правничу допомогу (4000 х 72,63%). На підставі викладеного,

Outcome: partial