Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

05.03.2024 р. Миц І.В. , яка здійснює представництво інтересів позивача, через систему «Електронний суд» звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 8625,00 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вказаних вимог, позивач зазначає, що внаслідок скоєного 11.03.2021 р. ДТП, яке відбулось з вини відповідача, позивач отримав майнову шкоду, сплативши суму страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі, як її страховик. На підставі вказаного позивач просить стягнути суму сплаченого страхового відшкодування з відповідача, оскільки страховик відповідача здійснив відшкодування завданої шкоди лише частково. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва суду від 08.03.2024 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва суду від 25.03.2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Відповідач не скористався правом подачі відзиву. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, 11.03.2021 р. о 21 год. 27 хв. В м.Києві, просп.Палладіна, 46-в, поворот на смт.Козюбинське, [PERSON] , керуючи автомобілем КІА д.н.з. [NUMBER] , виїхавши на не регульоване перехрестя, при повороті на ліво, не надав перевагу автомобілю LEXUS ES350 д.н.з. [NUMBER] , який рухався в крайній правій смазі по головній дорозі та здійснив з ним зіткнення. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 21.04.2021 р. (ун.№759/7067/21) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника траспортного засобу КІА д.н.з. [NUMBER] застрахована згідно полісу №АР676918 в ТДВ «Оберіг». Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль LEXUS ES350 д.н.з. [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] . Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного 06.04.2020 р. між ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» та [PERSON] предметом договору є транспортний засіб LEXUS ES350 д.н.з. [NUMBER] . Згідно п. 1 договору, страхова сума складає 315000,00 грн. Згідно п.5.1. строк дії договору до 08.04.2021 р. 12.03.2021 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 11.03.2024 р. з автомобілем LEXUS ES350 д.н.з. [NUMBER] , застрахованого за договором FO703127 від 06.04.2020 р. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 15.03.2021 р. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ LEXUS ES350 д.н.з. [NUMBER] станом на 15.03.2021 р. складає 316338,75 грн. 16.04.2021 р. між ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» та [PERSON] укладено додаткову угоду на стадії виплати страхового відшкодування по факту настання страхового випадку до договору добровільного страхування транспорту FO703127 від 06.04.2020 р. згідно якого застраховано автомобіль LEXUS ES350 д.н.з. [NUMBER] , домовившись про укладення мирової угоди на стадії виплати страхового відшкодування по факту настання страхового випадку в період дії договору. Згідно п.1 додаткової угоди, страхувальник визнає, що страхове відшкодування страховика перед страхувальником по договору згідно випадку, що стався 11 березня 2021 р. в м.Києві, складає 126125,00 грн та на дату підписання Додаткової угоди відповідає всім умовам Договору. Згідно п.3 додаткової угоди, страхувальник заявляє, що з моменту належного виконання страховиком цієї додаткової угоди не матиме жодних майнових претензій до страховика з приводу заборгованості, інших виплат по договору. Згідно п. 4, договір добровільного страхування наземного транспорту FO703127 від 06.04.2020 р. відносно автомобіля LEXUS ES350 д.н.з. [NUMBER] , припиняє свою дію з моменту виплати страхового відшкодування в розмірі, вказаному у п.1 цієї додаткової угоди. Як вбачається з платіжної інсрукції №179944 від 05.05.2021 р. ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» виплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування згідно договору добровільного страхування FO703127 від 06.04.2020 р. у розмірі 136125,00 грн. ТДВ «СГ «Обергіг» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» страхове відшкодування згідно страхового акту №26996р/1 від 27.10.2021 р. у розмірі 127500,00 грн. Таким чином, невідшкодованою залишилась частина збитку у розмірі 8625,00 грн. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Оцінку доказів суд здійснює відповідно до статті 89 ЦПК України. Зокрема, згідно із частинами першою, другою та третьою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. За змістом ст. ст. 28, 29 Закону N 1961 шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 р. у справі N 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, суд доходить висновку, що різниця між фактично виплаченим потерпілій особі розміром страхового відшкодування та розміром завданої шкоди не покривається обсягом цивільно-правової відповідальності страховика відповідача, а покладається на завдавача шкоди, тобто на відповідача. За наведених вище обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved