Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач 29 лютого 2020 року підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка «Monobank». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із Умовами з обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що надіслані йому у мобільний додаток, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у нього станом на 09 травня 2024 року виникла заборгованість в розмірі 129\~725.85 гривень,\~позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Суддя своєю ухвалою від 27 червня 2024 року відкрила провадження у справі та постановила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача [PERSON] адвокат Зачепіло З.Я. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позов не визнають, просять відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] лише підписав анкету-заяву від 29 лютого 2020 року про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, а Банк безпідставно, без його розпорядження систематично здійснював договірне списання коштів за прострочення кредиту за рахунок кредитного ліміту. При цьому, Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, що наданий позивачем та містить умови про порядок нарахування відсотків та їх розміри, права та обов`язки позичальника, відповідальність за порушення строків платежів тощо, він не підписував, тому такий не є частиною кредитного договору. Крім того, відсутні належні докази, які б підтверджували надання відповідачу кредиту та наявність заборгованості за кредитним договором. Представник позивача [PERSON] у відповіді на відзив зазначив, що всі істотні умови договору викладені в анкеті-заяві від 29 лютого 2020 року, що підписана відповідачем, а використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою з особового карткового рахунку відповідача, що відображає рух коштів. Вказуючи, що відповідач активно користувався кредитними коштами, проте неналежно виконував свої обов`язки з погашення кредиту, Банк просив позов задовольнити. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак до позовної заяви додав клопотання, в якому вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як установив суд, що [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29 лютого 2020 року, в якій просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт (а. с. 9). На виконання умов договору Банк відкрив відповідачу рахунок, видав платіжну картку, на яку встановив кредитний ліміт. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмової форми укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей\~639,\~1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 09 травня 2024 року утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 129\~725.85 гривень (а. с. 11-15). До позовної заяви Банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank і Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с.16-33). Разом з тим, за змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифи з користування Чорною карткою monobank розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила та Тарифи відповідачем\~не підписані. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Таким чином суд вважає що в цьому випадку надані Банком Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19. При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суду потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. З наведеного вище не можна вважати, що зазначені у наданому Банком Паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank конкретні умови кредитування узгоджені сторонами. Разом із тим, такі умови кредитування були узгоджені сторонами у\~Анкеті-заяві\~до договору про надання банківських послуг, в якій зазначено, що пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 календарних днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2% на місяць з першого дня користування кредитом. Виписка з особового карткового рахунку відповідача за період з 29 лютого 2020 року до 09 травня 2024 року\~свідчить, що умови укладеного сторонами кредитного договору позивачем були виконані, протягом цього часу відповідач активно користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість за кредитом. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла непогашена заборгованість. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що відсутні належні докази, які би підтверджували надання відповідачу кредиту та наявність заборгованості за кредитним договором. Приєднана позивачем до відповіді на відзив до позовної заяви\~виписка з банківського рахунку є належним доказом, оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту. Відповідно до положень\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Верховний Суд у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином позивачем доведено на підставі належних доказів, з урахуванням особливостей проекту monobank, волевиявлення сторін на укладення правочину, зокрема погодження банком заявки позичальника на його укладення, а також підставності стягнення заборгованості за кредитом в розмірі, заявленому до стягнення та не спростованого відповідачем згідно розрахунку за тілом кредиту. Свого розрахунку заборгованості за тілом кредиту\~відповідач не навів та не клопотав про призначення\~економічної експертизи, з метою спростування розрахунку заборгованості позивача. Заперечення відповідача про те, що така заборгованість утворилася через те, що Банк безпідставно, на його думку, без його розпорядження систематично здійснював договірне списання коштів за прострочення кредиту за рахунок кредитного ліміту, не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідно до пункту 10 анкети-заяви від 29 лютого 2020 року відповідач надав право та доручив Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у Банку, без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору. Крім того, сторони узгодили право Банку в односторонньому порядку збільшувати кредитний ліміт. З огляду на вказане, суд вважає, що списання коштів з рахунку відповідача та включення таких платежів до тіла кредиту відповідає вимогам закону та умовам укладеного між сторонами Договору. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є підставними і підлягають до задоволення. У відповідності до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3\~028 гривень. На підставі викладеного, статей\~526,\~530,\~549,\~610,\~612,\~625,\~629,\~634,\~1054 ЦК України\~та

Outcome: approved