Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Московського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту перебування їх на утриманні їхнього сина [PERSON] , який 21.01.2023 року зник безвісті у населеному пункті Бахмут Донецької області. В обґрунтування заяви зазначили, що вони є чоловіком та дружиною, знаходяться в зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] . Вони з грудня 2022 року зареєстровані та проживають як внутрішньо переміщені особи в Ізюмському районі Харківської області. Їх син [PERSON] , [INFO] був призваний на військову службу [INFO] як стрілець 2 відділення 1 взводу 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] . 31.01.2023 року за № 121736 їм надійшло Сповіщення сім?ї про те, що їх син солдат [PERSON] , [INFO] , [INFO] в н.п. Бахмут Донецької області зник безвісти. Також вони отримали Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, де син [PERSON] вказаний як зниклий безвісти. З цього приводу заява 01.02.2023 року була внесена в Єдиний реєстр досудових розслідувань, кримінальне провадження № 12023221200000250. Деякий час вони отримували виплати за сина, який зник безвісти, до розформування підрозділу, де служив наш син. Але у лютому 2024 року їм перестали нараховувати по виплати. Коли вони звернулись до [INFO] , то їм усно відповіли, що їм виплати не передбачені. Заявники стверджують, вони знаходились на утриманні свого сина за його життя. Син дійсно повністю утримував їх матеріально, мешкав разом з ними. Син не мав своєї сім?ї, його шлюб було розірвано, але неповнолітня дитина в нього є, вона проживає разом з колишньою дружиною сина. Самостійно без матеріальної допомоги сина вони не змогли б жити. Син працював неофіційно на будівництві, не був оформлений. Він за фахом будівельник-сантехник і добре заробляв більше 20000 гривень на місяць. Їм він давав кожного місяця 5-5,5 тисяч гривен. Таким чином вони знаходились в нього на утриманні. Встановлення факту перебування на утриманні їм необхідно для отримання грошового забезпечення за зниклого безвісти сина. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.06.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. Заявники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заяву про встановлення факту підтримали у повному обсязі та просила її задовольнити, надали пояснення. Представник заявників [PERSON] та [PERSON] адвокат Борисова І.М. заяву про встановлення факту також підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити, надала пояснення. Заінтересована особа [INFO] в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши заявників [PERSON] та [PERSON] , а також представника заявників адвоката Борисову І.М., вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є сином заявників у справі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з матеріалами справи, син заявників, [PERSON] , [INFO] був призваний на військову службу [INFO] як стрілець 2 відділення 1 взводу 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] . 31.01.2023 року за № 121736 заявнику [PERSON] надійшло Сповіщення сім?ї про те, що солдат [PERSON] , [INFO] , при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії Російської Федерації в н.п. Бахмут Донецької області 21.01.2023 року зник безвісті. Даний факт, крім того, підтверджується копією Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240124-1210 від 24.01.2024 року. З цього приводу 01.02.2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань були внесені відомості та відкрито кримінальне провадження № 12023221200000250. Як зазначають заявники, деякий час вони отримували виплати за сина, який зник безвісти, але у лютому 2024 року їм перестали нараховувати по виплати. Коли вони звернулись до [INFO] , то їм усно відповіли, що їм виплати не передбачені. Заявники стверджують, вони знаходились на утриманні свого сина за його життя. Син дійсно повністю утримував їх матеріально, мешкав разом з ними. Син не мав своєї сім?ї, його шлюб було розірвано, але неповнолітня дитина в нього є, вона проживає разом з колишньою дружиною сина. Встановлення факту їм необхідно для отримання грошового забезпечення за зниклого безвісті сина. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. За правилами ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Заінтересовані особи мають матеріально-правову заінтересованість у справах окремого провадження у випадку, коли рішення суду створює, змінює або припиняє певні права чи обов`язки цих осіб. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та з іншою метою - ні. Для забезпечення правильного і швидкого вирішення справи суд з урахуванням конкретних її обставин повинен вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та інших учасників процесу. Суду необхідно також встановити осіб, які можуть брати участь у справі. За загальним правилом цивільного процесуального законодавства України на заявника покладено обов`язок визначати заінтересованих осіб у справі. Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником. Суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній. Якщо заявник не заявляє клопотання про заміну/залучення заінтересованих осіб, суд повинен відмовляти у задоволенні поданої заяви про встановлення юридичного факту. Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року № 449/1352/15-ц. У ході розгляду справи встановлено, що встановлення факту перебування на утриманні сина, заявникам необхідно для отримання грошового забезпечення за зниклого безвісті сина. Як зі змісту самої заяви так і під час розгляду справи, у судовому засіданні було з`ясовано, що у їх безвісті зниклого сина [PERSON] є неповнолітня дитина. Ураховуючи, що заявники не звертались до суду з клопотанням про залучення до участі у справі заінтересованої особи, заявлені вимоги не можуть бути розглянуті судом. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року № 449/1352/15-ц. Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником. Суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній. Якщо заявник не заявляє клопотання про заміну/залучення заінтересованих осіб, суд повинен відмовляти у задоволенні поданої заяви про встановлення юридичного факту. Ураховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року №449/1352/15-ц, суд позбавлений можливості самостійно залучити до участі у справі інших учасників. Також суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 № 953/6430/22, в якій зазначено, що зміст положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України не свідчить, що суд в справах окремого провадження про встановлення факту має повністю замінювати заявника в доказовій діяльності та на власний розсуд визначати та збирати докази. З огляду на те, що заявники у судовому засіданні не порушували перед судом питання про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи неповнолітню дитину їхнього сина, та категорично заперечували проти цього, а рішення суду у цій справі може зачіпати інтереси неповнолітньої особи, яка не приймала участі у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту через неналежний склад учасників справи. У судовому засіданні 10.07.2024 представнику заявника та самим заявникам судом було роз`яснено право залучити заінтересовану особу та роз`яснено щодо належних заінтересованих осіб в окремому провадженні (відповідачів у позовному провадженні). Однак, відповідного клопотання про залучення до участі у справі заінтересованої ані заявники, ані їх представник не заявили, а навпаки категорично заперечували. Заявники не позбавлені можливості звернутися з відповідною заявою із зазначенням належного складу учасників. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 травня 2023 року у справі № 442/9001/21 (провадження № 61-10105св22). Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на те, що визначення заінтересованих осіб у справі є правом заявника, а встановлення належності сторін у справі - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, та незалучення усіх заінтересованих осіб до участі у розгляді цієї справи, а саме неповнолітньої дитини (законного представника дитини), суд вважає заяву [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа [INFO] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed