Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

У жовтні 2023 року ТОВ «МСБ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №1530-К від 02.03.2020 року в розмірі 9600,00 грн., а також просив стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 02.03.2020 року між ТОВ ««МСБ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №1530-К, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання фінансовий кредит в сумі 5000,00 грн. зі сплатою 360 відсотків річних на умовах, визначених кредитним договором та Додатком №1 до нього. Відповідно до умов договору позичальник повертає кредит за наступним графіком: строк погашення 30.03.2020року, сума погашення -5000,00 грн. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав та 02.03.2020 року надав відповідачу кредит в розмірі 5000,00 грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом ( в рамках строку кредитування до 30.03.2020 р.) складає 1400 грн., які позивальник взяв на себе зобов`язання сплатити до 30.03.2020 р. Відповідач умови кредитного договору в частині погашення кредиту в повному обсязі не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить 9600,00 грн., з яких: 5000.00 грн. - загальна сума заборгованості за кредитом; 4600,00 грн.- загальна сума заборгованості за відсотками. Згідно п. 2.4 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щоденно та обчислюються від суми кредиту, яка фактично знаходилася у користуванні позичальника за кожен календарний день користування кредитом за методом «факт/360» з моменту надання кредиту до повного повернення кредиту, при цьому день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується, У зв`язку з зазначеним ТОВ «МСБ ФІНАНС» змушений звернутися до суду з даним позовом, також просить розглянути справу за відсутності свого представника. Ухвалою суду від 20.10.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.04.2024 року закінчено підготовче засідання у справі і її розгляд призначено по суті. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до п. 4 ч. 8ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч. 4ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02.03.2020 року між ТОВ ««МСБ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №1530-К, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання фінансовий кредит в сумі 5000,00 грн. зі сплатою 360 відсотків річних на умовах, визначених кредитним договором та Додатком №1 до нього, строк погашення кредиту 30.03.2020 року. Відповідно до умов договору позичальник повертає кредит за наступним графіком: строк погашення 30.03.2020 року, сума погашення - 5000,00 грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом -1400 грн., загалом до сплати 6400 грн. Згідно копії видаткового касового ордеру від 02.03.2020 року відповідач отримав кошти відповідно до умов зазначеного договору у розмірі 5000,00 грн., тобто позивач взяті на себе зобов`язання виконав. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щоденно та обчислюються від суми кредиту, яка фактично знаходилася у користуванні позичальника за кожен календарний день користування кредитом за методом «факт/360» з моменту надання кредиту до повного повернення кредиту, при цьому день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується. Сума нарахованих поцентів за користування кредитом (в рамках строку кредитування) складає 1400,00 грн, які відповідач не сплатив в установлений договором строк. Відповідно до п.2.5 Кредитного договору, у разі несплати кредиту/процентів і інших платежів у період, зазначений у цьому договорі, сума зобов`язань по поверненню кредиту та/або процентів з наступного за останнім днем вважається простроченою. Згідно п.2.7 кредитного договору у випадку прострочення сплати платежів за графіком розрахунків, проценти за користування кредитом нараховуються до моменту повного повернення кредиту, при цьому день повернення кредиту не враховується, але у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів з моменту допущення прострочення сплати. Відповідач умови кредитного договору щодо погашення кредиту в повному обсязі не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить за розрахунком позивача 9600,00 грн., з яких: 5000.00 грн. - загальна сума заборгованості за кредитом; 4600,00 грн.- загальна сума заборгованості за відсотками. Суд не може у повному обсязі погодитись з таким розрахунком, з огляду на наступне. Відносини, пов`язані з укладанням та виконанням кредитного договору, регулюються параграфом 2 глави 71 ЦК України. Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позику позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за користування. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції,\~чинній на\~момент виникнення\~спірних правовідносин,\~розмір процентів\~та порядок\~їх сплати\~за договором\~визначаються в\~договорі залежно\~від кредитного\~ризику,\~наданого забезпечення,\~попиту і\~пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), яку суд застосовує до виниклих правовідносин відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Строк дії\~ договору\~№ 1530-К\~від 03.2020\~року визначений\~до 30.03.2020\~року, сума нарахованих процентів за користування кредитом ( в рамках строку кредитування до 30.03.2020 р.) складає 1400 грн., про що позивач й зазначив у заявленому позові. Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статями 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, не забезпечив своєчасне повернення позивачеві запозичених коштів. Такі дії порушують права та законні інтереси позивача, тому суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №1530-К від 02.03.2020 в розмірі 6400, 00 грн., з яких: сума кредиту -5000 грн., розмір нарахованих процентів за користування кредитом ( в рамках строку кредитування до 30.03.2020 р.) - 1400 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1789, 33 гривень.

Outcome: partial