Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ\~МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що між відповідачем [PERSON] та АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» 29.12.2021 року укладено кредитний договір №1002058911701, відповідно до умов якого банк надав кредит у сумі 48916,28 грн. \~ \~ \~ \~Зазначають, що позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01.02.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором №1002058911701 складає 59608,59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 47916,68 грн., заборгованості за вісотками в розмірі 10,75 грн. та заборгованості за комісією в розмірі 11681,16 грн. \~ \~ \~ \~Просили стягнути з відповідача на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» вищевказану заборгованість та понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору. \~ \~ \~ \~Ухвалою Сторожинецького районного суду від 03.05.2024 року, у справі було відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазаначає, що згідно ч.5 ст.12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до умов кредитного договору№1002058911701, укладеного між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] , остання протягом 12 місяців повинна сплачувати банку комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 973,43 грн щомісячно. Разом з тим, чинним законодавством (яке також діяло на момент укладення правочину) забороняється кредитодавцю встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 20.07.2022 року у справі №343/557/15-ц, в якій серед іншого зазначено, що умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемною. Також у наведеній постанові Верховний Суд вкотре наголосив на тому, що умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Окрім цього слід зазначити, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Насамкінець у позовній заяві банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву представник відповідача [PERSON] зазначає, що ухвалою суду від 03.05.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Одночасно судом встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Однак, копії ухвали про відкриття провадження [PERSON] не отримувала. Про розгляд справи їй не було відомо до того часу, коли я, як її представник в іншій справі дізналась із веб-порталу «Судова влада України» інформацію про дану справу. Договір про надання правничої допомоги зі [PERSON] був укладений 14.06.2024 року, а 17.06.2024 року я, як представник відповідачки, ознайомилась з матеріалами справи через електронний кабінет в ЄСІТС. Отож, відзив на позовну заяву подається в п`ятнадцятиденний строк з дня ознайомлення з матеріалами справи. За таких обставин просимо суд вважати поважними причини пропуску строку для подання відзиву на позовну заяву та поновити цей процесуальний строк. Проситьвизнати поважними причини пропуску [PERSON] строку для подання відзиву на позовну заяву. Відмовити в задоволенні позовних вимог та здійснити розподіл судових витрат. \~ \~ \~ \~Представниками позивача подано відповіді на відзив представника відповідача [PERSON] в електронному та паперовому варіанті, в яких вони посилаються на наступне. Відповідач погодилася\~із запропонованими\~умовами кредитування,\~підписала Заяву\~та фактично\~отримала грошові\~кошти у\~розмірі 48 916.28 грн., на споживчі цілі, що відповідач не заперечує. Умовами договору передбачено сплату відсотків за користування кредитом, а також комісії банку за обслуговування кредитної заборгованості. У Заяві, яка підписана відповідачем передбачено: підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію AT «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процес обслуговування; відповідач ознайомлена із ДКБО та цілком згоден з ним; всі умови ДКБО відповідачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Разом з тим, звертає особливу увагу суду, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору), а саме, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування"(в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору). А відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Аналогічної правової позиції дотримується й Верховний Суд за змістом постанови №201/10403/19 від 30.06.2021р. Таким чином, Закон № 1734-VIII не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту....» Правові позиції Постанови Верховного Суду від 13 липня 2022 року №496/3134/19 та Постанови Верховного Суду від 17 серпня 2022 року №180/1434/20 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у тих випадках комісійна винагорода встановлювалась за інформування щодо заборгованості. Таким чином, з огляду на виконані Банком послуги, надання яких підтверджується серед іншого і випискою по рахунку щодо зарахування коштів на рахунок Відповідача, списання коштів з рахунку для погашення заборгованості, нарахування відсотків та інших платежів тощо, умова про встановлення комісії за такі послуги не є нікчемною чи такою, що суперечить вимогам законодавства, оскільки за змістом як постанов Верховного Суду так і ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» перелічені операції не є послугами, що надаються безоплатно, а відтак, і позовні вимоги не підлягають задоволенню. Інформування клієнта про розмір та дату платежу, про залишок заборгованості не є послугами з розрахунково касового обслуговування чи послугами з зарахування, нарахування та перерахування грошових коштів, а відтак, останні можуть надаватись за плату комісію, на підставі домовленості сторін договору. \~ \~ \~ \~Згідно положень ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за до-помогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» 29.12.2021 року укладено кредитний договір №1002058911701, відповідно до умов якого банк надав кредит у сумі 48916,28 грн. 28.12.2021 року [PERSON] підписала заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. \~ \~ \~ \~Так,\~статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. \~ \~ \~ \~Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1\~ст.628 ЦК України). \~ \~ \~ \~Зокрема, відповідно до ч.2\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, банк свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. \~ \~ \~ \~В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 01.02.2024 року виникла заборгованість в сумі 59608, 59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 47916,68 грн., заборгованості за вісотками в розмірі 10,75 грн. та заборгованості за комісією в розмірі 11681,16 грн. \~ \~ \~ \~Згідно статей 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною 1статті 1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. \~ \~ \~ \~Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1\~статті 1049 Цивільного кодексу України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.1054\~та ч.2 ст.1050\~ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту в обумовлені договором строки, а позивач, внаслідок такого порушення, позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 59608, 59 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Також, згідно вимог\~статті 141 ЦПК України,\~з відповідача\~ [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved