Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-20 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 04 травня 2014 року, від даного шлюбу у них є троє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейні обов`язки, відсутність взаєморозуміння, шлюб існує лише формально. Позивачка вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася із вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 09 травня 2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду письмовій заяві просить слухати справу за її відсутності. Зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив не подав, заяв та клопотань не надіслав. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Великовербченської сільської ради Сарненського району Рівненської області 04 травня 2014 року за актовим записом № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів. Можливість примирення і збереження сім`ї позивачка заперечує. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання позивачки зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак, шлюб підлягає розірванню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1211 грн 20 коп відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved