Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивований тим, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 25.05.2012 року, який розірвано рішенням суду від 19.02.2020 року. Під час шлюбу у них [INFO] народилася син [PERSON] . Починаючи з 29.01.2020 року син проживає з позивачем. Вказуючи, що відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина, син має статус дитини з інвалідністю підгрупи «А», часто перебуває на стаціонарному лікуванні, потребує дорогих медичних препаратів, а тому на його утримання та лікування потрібні додаткові кошти, досягнути домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів немає можливості, позивач просить стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень ч.8 ст.128\~ЦПК України належним\~чином була\~повідомлена,\~що підтверджується\~довідкою Укрпошти,\~про причини\~неявки суд\~не повідомила,\~відзив на\~позов не\~подала, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 СК України. Згідно з ч.1 ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та 3 ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). За змістом ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст.ст. 181, 183\~СК України можуть бути присуджені у частці від доходу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 19.02.2020 року розірвано (а.с. 11-12). Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини записаний позивач [PERSON] , а матір`ю відповідач [PERSON] (а.с. 10). Згідно з висновком щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 29.01.2020 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] , визначено разом з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). [PERSON] має статус дитини з інвалідністю підгрупи «А», що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 16). Зі змісту виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 972 року, наданої КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства», видно, що у [PERSON] наявне захворювання Муковісцидоз з панкреатичною недостатністю, останній періодично перебуває на стаціонарному лікуванні (а.с. 18). Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач є здоровою працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, позивач здійснює догляд за дитиною-інвалідом, яка проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження наявності інших, передбачених ст. 182 СК України, обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, сторони суду не надали. З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 (однієї чверті) від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст.ст. 182, 183, 191 СК України. Згідно з п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільненений від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1211,20 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved