Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-18 00:00:00

22.04.2024 позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач зазвичай знаходив причини для ухилення від виховання доньки, відвідування дитячого садка, змагань чи інших заходів, де донька брала безпосередню участь. Завжди надавав перевагу власним інтересам, забуваючи про інтереси та потреби дитини. Жодного разу не вітав доньку з днем народження, Новим роком та іншими святами. З часом дитина забула біологічного батька та не сприймає [PERSON] за батька, при цьому вважає, що її батьком є [PERSON] - чоловік позивача. Повідомила, що оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, змушена була звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Однак, навіть після видачі судового наказу про стягнення аліментів жодної оплати не здійснив, не відвідує доньку за місцем проживання, не цікавиться її життям, станом здоров`я, психологічним та фізичним розвитком, успіхами та досягненнями. Усі витрати на розвиток, оздоровлення та медичне обстеження доньки несе позивач, відповідач же самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Вважає, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням може в подальшому вплинути на її фізичний розвиток, як складову частину виховання. Недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, на думку позивача, є підставами для позбавлення батьківських прав. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 24.04.2024 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.06.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради за місцем проживання дитини, виключено Службу у справах дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Згідно наданої відповідачем заяви, посвідченої 01.03.2024 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дахно О.А., зареєстрованої в реєстрі за №240, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] Матеріальних та моральних претензій не має та в подальшому мати не буде. Правові наслідки цієї відмови, передбачені ст.166 СК України, нотаріусом йому роз`яснені. Просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов - задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] надав письмові пояснення, в яких повідомив, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради позовні вимоги підтримує в повному обсязі у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, що відповідно до ч.2 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просить розгляд справи проводити за відсутності представника органу опіки та піклування. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать дані свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №07 від 04.06.2018. За даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , актовий запис №1861 від 08.08.2023. Згідно довідки №9 від 19.03.2024, [PERSON] вихованка старшої групи Старомерчицького закладу дошкільної освіти (дитячий садок) «Золотий півник» Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області. Батько [PERSON] контакту з дитиною в ЗДО не підтримував, з вихователями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Дитину до ЗДО приводила і забирала мама. Із інформації КНП «Валківський ЦПМСД» Валківської міської ради Харківської області №146 від 15.04.2024, [PERSON] перебуває на обліку в амбулаторії ЗПСМ смт. Старий Мерчик. Законним представником дитини у декларації з лікарем є мати [PERSON] . Дитина до сімейного лікаря зверталась за медичною допомогою у супроводі матері. Лікування та догляд за хворою дитиною здійснювала мати, яка регулярно відвідувала амбулаторію та дотримується рекомендації лікаря. Батько дитини [PERSON] при відвідуванні дитиною медичного закладу присутній не був та не звертався до лікувального закладу з приводу профілактики та лікування доньки. Зі змісту акту обстеження умов проживання від 06.06.2024, [PERSON] разом з донькою [PERSON] та чоловіком [PERSON] проживають в м. Харків. Квартира облаштована меблями та побутовою технікою, санітарно-гігієнічний стан задовільний. Для дитини виділена окрема кімната, де є спальне ліжко, стіл для навчання, речі, іграшки за віком. Зі слів позивача, з батьком доньки [PERSON] в шлюбі не перебувала, з 2022 року з ним не проживає та зв`язку не підтримує. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні та утриманні доньки не приймає. Позивачем створені належні умови для виховання та розвитку доньки. Відповідно довідки №273 від 06.06.2024, [PERSON] перебуває під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №7» ХМР. Декларація про надання первинної медичної допомоги підписана в травні 2024 року з лікарем-педіатром від імені матері дитини [PERSON] . За інформацією лікаря-педіатра, дитину на профілактичні медичні прийоми супроводжує тільки мати. Рекомендації по догляду та лікуванню виконуються в повному обсязі. Батько дитини [PERSON] з метою з`ясування стану здоров`я дитини, отримання інформації про наявні захворювання до лікаря-педіатра не звертався. [PERSON] відвідує заняття в дитячому центрі «Територія дитинства «Топ-Топ», є розвинутою відповідно до віку, завжди охайно виглядає, на заняттях проявляє себе активно, старанно виконує всі завдання, легко йде на контакт з викладачем та знаходить спільну мову з іншими дітьми. На заняття дитину супроводжує та здійснює оплату за них виключно мати [PERSON] , яка займається її вихованням та доглядом. Батько дитини до закладу не з`являвся, успіхами та досягненнями не цікавиться, з викладачами не спілкувався (довідка від 06.06.2024). Згідно довідки №203.02.1-31 від 04.06.2024, [PERSON] зарахована до 1-А класу КЗ «Харківський ліцей №80 ХМР», наказ про зарахування №80 від 03.06.2024 №72. Із наданої позивачем медичної документації та чеків про оплату, саме позивач піклується про здоров`я доньки, сплачує втрати на медичні та освітні послуги. 21.02.2024 Валківським районним судом Харківської області видано судовий наказ №615/240/24 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 17.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Департамент служб у справах дітей ХМР вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Як зазначено у ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав згідно ст.165 СК України мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ст.81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи наведені норми, суд доходить висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, аналіз яких в сукупності свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків з виховання малолітньої дитини, тому з метою захисту її прав та інтересів суд задовольняє позов. При цьому суд враховує, що у відповідності до ч.1 ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved