Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-04 00:00:00

Короткий зміст\~позовних вимог,\~а також\~позиції учасників\~справи щодо\~позову. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Диканської селищної ради про визнання права власності на будівельні матеріали. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що 27.10.1992 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Відділу архітектури і будівництва Диканської районної державної адміністрації було видано на його ім`я [PERSON] . Дозвіл на проведення робіт по будівництву житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] . Фактично з моменту отримання цього Дозволу розпочалося будівництво, підтвердженням чого є отриманий від Виконавчого комітету Диканської районної ради Полтавської області Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та проект житлового будинку за цією адресою, затверджений головним архітектором Диканської районної державної адміністрації [PERSON] . Позивач зазначає, що при будівництві житлового будинку за вказаною вище адресою ним було використано вказані у позові будівельні матеріали на суму 1350340,00 грн, що підтверджується Технічним оглядом і оцінкою технічного стану будівельних конструкцій будівель та споруд та інженерних мереж Садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями за цією адресою. Позивач зазначає, що у квітні 1995 року на підставі рішення Стасівської сільської ради № 57 від 27.04.1995 він отримав Дозвіл на газифікацію літньої кухні, як житлової площі, за вказаною вище адресою. У 1995 році він отримав на своє ім`я Робочий проект газифікації житлового будинку за вказаною адресою. 08.06.1995 він отримав Технічні умови № 44 на газифікацію житлового будинку та літньої кухні за зазначеною адресою. Всі документи, що підтверджують проведення робіт, а саме: "Общие данные по рабочим чертежам" та "План сетей. План жилого дома. Схема газопровода. Привязка дымового канала", оформлені на його ім`я, та в них вказано, що він, [PERSON] , є власником житлового будинку за вказаною адресою. Рішенням Виконавчого комітету Стасівської сільської ради № 28 від 19.03.1997 передано йому у приватну власність земельну ділянку площею 0,22 га під обслуговування житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . 23.03.2010 ПП Полтавське бюро інвентаризації "Інвентаризатор" було видано Технічний паспорт за інвентаризаційним № [NUMBER] на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] на користувача [PERSON] . При цьому техніком цього бюро [PERSON] було зазначено, що будинок не прийнятий в експлуатацію. 13.08.2010 ППФ "Візит" було складено Технічний огляд і оцінку технічного стану будівельних конструкцій будівель та споруд та інженерних мереж вказаного житлового будинку, відповідно до якого стан конструкції житлового будинку з господарськими будівлями класифіковано, як стан ІІ - задовільний, придатний для експлуатації. Позивач зазначає, що вказаний вище будинок не було введено в експлуатацію через неправомірні дії Стасівської сільської ради, що підтверджується постановою дізнавача СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Яхно Б.В. про визнання його, [PERSON] , потерпілим у кримінальному провадженні. Посилаючись на вказані обставини, необхідність захисту його права власності на будівельні матеріали, з яких побудовано спірний житловий будинок, неможливість визнання права власності на цей будинок у позасудовому порядку, позивач просить визнати за ним право власності на вказані у позові будівельні матеріали, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач Диканська селищна рада надала суду відзив на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв`язку із пред`явленням позову до неналежного відповідача. В обґрунтування відзиву вказано, що як спірний об`єкт незавершеного будівництва, так і будівельні матеріали, що були використані при його будівництві, не є комунальною власністю. Диканська селищна рада не заявляла і не заявляє нині свого права власності на будівельні матеріали, що є предметом спору. Земельна ділянка, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва, за життя належала батьку позивача [PERSON] , а після його смерті в порядку спадкування за заповітом перейшла у власність доньки померлого - [PERSON] . Таким чином, селищна рада не порушує права та законні інтереси позивача, а тому не може бути відповідачем у цій справі. Натомість, позивач не залучив до участі у справі влсника земельної ділянки [PERSON] як відповідача та не звернувся до суду із клопотанням про заміну первісного відповідача на належного відповідача. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шейко Т.В. надала письмову правову позицію по справі, в якій вказала, що позивач побудував спірний житловий будинок маючи всі дозвільні документи. Вже при введенні житлового будинку в експлуатацію стало відомо, що земельна ділянка, на якій знаходиться вже побудований будинок, була незаконно передана іншій людині, про що позивач дізнався вже після смерті цієї людини. На теперішній час проводиться досудове розслідування кримінального провадження за фактом підроблення рішень сесії сільської ради про виділення цієї земельної ділянки, по якому позивач [PERSON] визнаний потерпілим. Право позивача на володіння будівельними матеріалами, з яких був побудований житловий будинок, підтверджується доданими до позову документами, а тому наявні підстави для задоволення позову. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шейко Т.В. надала заперечення на відзив, в якому вказала, що цей відзив є необґрунтованим та не відповідає фактичним даним справи. Представник позивача зазначила, що відповідач у відзиві визнає факти виділення позивачу у 1992 році земельної ділянки для будівництва житлового будинку, здійснення позивачем будівництва будинку на вказаній земельній ділянці, проведення технічної інвентаризації житлового будинку. Твердження відповідача про те, що земельна ділянка не виділялася позивачу, є невірним, оскільки будинок було побудовано 23.03.2010, а земля на будівництво була незаконно виділена вже іншій особі 28.12.2011, на підставі сфальсифікованих документів, за фактом чого нині проводиться досудове розслідування кримінального провадження. Земельна ділянка по [ADDRESS] не є власністю [PERSON] , так як відсутні правовстановлюючі документи на її ім`я. Крім того, на вказану земельну ділянку є інші спадкоємці з обов`язковою часткою у спадкуванні - [PERSON] та позивач [PERSON] . Отже [PERSON] не наділена правом сумісної власності на земельну ділянку, вона не брала участі у будівництві житлового будинку та відповідно у неї відсутнє право на будівельні матеріали. Відповідач Диканська селищна рада надав суду пояснення на заперечення представника позивача, в якому вказав, що згідно з відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка, на якій побудовано спірний будинок, належить на праві приватної власності [PERSON] , який є батьком позивача. За життя, [PERSON] склав заповіт від 03.02.2020, відповідно до якого все належне йому майно заповів своїй дочці [PERSON] , яка є сестрою позивача. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачем не наведено будь-яких аргументів щодо спростування позиції Диканської селищної ради про те, що вона не є належним відповідачем у справі. Посилаючись на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пред`явленням його до неналежного відповідача. Представник позивача надала суду додаткові пояснення, в яких вказано, що доданими до позову документами підтверджується факт придбання позивачем за власний рахунок будівельних матеріалів, з яких ним було побудовано житловий будинок. Вже після побудови будинку позивач дізнався про те, що не зможе ввести його в експлуатацію, так як земля, на якій він побудований, була незаконно передана іншій людині. При цьому, порушено право позивача вільно володіти будівельними матеріалами, конструкціями та товарами, які він придбав для будівництва. Відповідно до ст. 335 ЦПК України Диканська селищна рада та її виконавчий комітет повинні взяти на облік будівельні матеріали, конструкції, товари, які знаходяться у межах територіальної громади як безхазяйне майно. Представник позивача просила задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 23.02.2024 було задоволено заяву [PERSON] та залучено її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Представник позивача надала суду пояснення по справі, в яких вказала, що третя особа [PERSON] не має права власності на земельну ділянку, на якій знаходяться будівельні матеріали, щодо визнання права власності на які звернувся до суду позивач. Складений на користь [PERSON] заповіт щодо цієї земельної ділянки є незаконним, оскільки наявні спадкоємці з обов`язковою часткою (її мати та непрацездатний позивач). Будинок було побудовано 23.03.2010, а земля на будівництво була незаконно виділена вже іншій особі 28.12.2011, на підставі сфальсифікованих документів, за фактом чого нині проводиться досудове розслідування кримінального провадження. Будинок, який знаходиться на цій земельній ділянці, не введений в експлуатацію і відповідно не може використовуватися для життя. В ньому ніхто не мешкає, крім [PERSON] , яка живе в прибудові "незаконній, без документації", в якій відсутні газ та світло. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Конюшенко М.А. надала суду пояснення щодо позову, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Земельна ділянка, на якій знаходиться спірний об`єкт незавершеного будівництва, який шляхом подання позову про визнання права власності на будівельні матеріали бажає узаконити позивач, раніше належала батьку позивача - [PERSON] . Ще за життя батька позивач судився із родиною за вказану земельну ділянку, вважаючи будинок, що на ній збудований, своєю власністю. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 01.12.2010, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07.02.2011, зокрема було встановлено, що [PERSON] разом з іншими членами сім`ї, в тому числі і батьком [PERSON] , користувався вказаною вище земельною ділянкою при приїзді у відпустку з місця свого постійного проживання і брав участь у будівництві нерухомого майна, яке на даний час на ній розташоване. Тобто, позивач не будував спірний будинок по [ADDRESS] , а лише брав участь у будівництві будинку, як член родини в той час коли приїздив у відпустку, а тому не є власником будівельних матеріалів. Цими судовоми рішеннями встановлено, що рішенням виконавчого комітету Стасівської сільської ради № 12 від 13.03.1992 виділено земельну ділянку під забудову індивідуального житлового будинку та надано дозвіл на таке будівництво [PERSON] , батьку позивача, а не позивачу [PERSON] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 21.06.2021 у справі № 529/91/22, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 17.01.2023, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Диканської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Стасівської сільської ради від 28.12.2011, яким надано померлому [PERSON] дозвіл на реконструкцію житлового будинку по [ADDRESS] . Батько позивача - [PERSON] помер і його спадкоємцем за заповітом є дочка [PERSON] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 20.12.2022 було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним цього заповіту, згідно якого спадковим майном була саме вказана земельна ділянка. Спірний будинок за власні кошти будували батьки позивача та [PERSON] , що підтверджується доданими до пояснення документами. Позивач приїжджаючи у літню відпустку, дійсно допомагав батькам будувати будинок, їздив з батьком за будівельними матеріалами, але не міг повністю самостійно та лише за власні кошти його збудувати, оскільки працював льотчиком в Російській Федерації, більше двадцяти років має громадянство іншої держави, ніколи не проживав у спірному будинку та не має там реєстрації. Поданий [PERSON] позов зачіпає права [PERSON] як спадкоємця земельної ділянки, на якій розташовані будівельні матеріали, право власності на які хоче визнати позивача, а тому позов не підлягає задоволенню. Представник позивача надала заперечення на пояснення третьої особи [PERSON] , в яких вказано, що з доданих до пояснення документів на придбання будівельних матеріалів вбачається, що вони не стосуються тих будвельних матеріалів, які дійсно були використані при будівництві спірного будинку. Позивач побудував будинок на підставі всіх дозвільних документів, які не визнані судом незаконними чи підробленими. [PERSON] та її батьки [PERSON] та [PERSON] ніколи не були прописані по [ADDRESS] , на теперішній час [PERSON] взагалі вказує інше своє місце проживання, що свідчить про те, що остання та її батьки не будували житловий будинок та не придбавали будівельні матеріали. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Шейко Т.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позові та раніше наданих письмових поясненнях і запереченнях. Представник відповідача Виконавчого комітету Диканської селищної ради в судове засідання не з`явився, у раніше наданому суду клопотанні відповідач просив провести розгляд справи за відсутності його представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник третьої особи - адвокат Конюшенко М.А. в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, в якому просила відмовити у задоволенні позову та провести розгляд справи за її та [PERSON] відсутності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що 27.10.1992 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Відділу архітектури і будівництва Диканської районної державної адміністрації було видано на його ім`я позивача [PERSON] . Дозвіл на проведення робіт по будівництву житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] /а.с. 5/. Виконавчим комітетом Диканської районної ради Полтавської області у 1992 році було видано Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та проект житлового будинку за цією адресою, затверджений головним архітектором Диканської районної державної адміністрації Оліфіренко М.М. /а.с. 4, 27-28/. У квітні 1995 року на підставі рішення Стасівської сільської ради № 57 від 27.04.1995 позивач [PERSON] отримав Дозвіл на газифікацію літньої кухні, як житлової площі, за вказаною вище адресою /а.с. 8/. У 1995 році позивач отримав на своє ім`я Робочий проект газифікації житлового будинку за вказаною вище адресою /а.с. 7/. 08.06.1995 [PERSON] отримав Технічні умови № 44 на газифікацію житлового будинку та літньої кухні за зазначеною вище адресою /а.с. 5/. 23.03.2010 ПП Полтавське бюро інвентаризації "Інвентаризатор" було видано Технічний паспорт за інвентаризаційним № [NUMBER] на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] на користувача [PERSON] , позивача по справі, в якому не зазначено, що будинок прийнятий в експлуатацію /а.с. 10-14/. 13.08.2010 ППФ "Візит" було складено Технічний огляд і оцінку технічного стану будівельних конструкцій будівель та споруд та інженерних мереж вказаного житлового будинку, відповідно до якого стан конструкції житлового будинку з господарськими будівлями класифіковано, як стан ІІ - задовільний, придатний для експлуатації. У цьому Технічному огляді також детально вказано список виконаних робіт та використаних будівельних матеріалів на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] /а.с.16-26/. З наявних у матеріалах справи копій рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20.12.2022 у справі № 529/556/21 та постанови Полтавського апеляційного суду від 23.07.2024, якою вищевказане рішення суду залишено без змін, вбачається, що [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. У цих судових рішеннях було встановлено, що за життя батьком позивача - [PERSON] було складено заповіт від 03.02.2020, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Микитенко Ю.В. та зареєстровано у реєстрі за № 156. Згідно з вказаним заповітом [PERSON] заповідав своїй\~дочці [PERSON] все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, все те, що буде належати йому на день смерті іна що він за законом матиме право. До складу\~спадщини після\~смерті [PERSON] зокрема входить земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частин 2, 3 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або\~оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) викладено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. В судовому засіданні було встановлено, що земельна ділянка, на якій розташований будинок з господарськими будівлями, який, як вказує позивач, побудований ним, та на будівельні матеріали, з яких збудовано цей будинок, нині позивач просить визнати право власності, входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємцем якого за заповітом від 03.02.2020 є третя особа по справі [PERSON] . Вказаний вище заповіт на час розгляду справи судом є дійсним, що підтверджується зокрема наявним у справі рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 20.12.2022, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 23.07.2024, яким було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання цього заповіту недійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва\~про право\~на спадщину\~не позбавляє\~спадкоємця права\~на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий\~спадкоємець може\~захищати свої\~порушені права\~володіння та\~користування спадковим\~майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України. Вказане взаємоузгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.03.2023 у справі № 463/6829/21-ц. Таким чином, третя особа у справі [PERSON] , як спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, у тому числі і власником земельної ділянки, на якій розташований будинок з господарськими будівлями, який, як вказує позивач, побудований ним, та на будівельні матеріали, з яких збудовано цей будинок, нині позивач просить визнати право власності, що спростовує твердження представника позивача про те, що за відсутності правовстановлюючого документа [PERSON] не є власником цієї земельної ділянки. Відповідно до частин 4, 6 статті 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. Із пояснення щодо позову, наданого представником третьої особи у справі, вбачається, що [PERSON] не визнає факт того, що позивач самостійно та за власні кошти побудував будинок на належній їй земельній ділянці та не визнає факту того, що будівельні матеріали, право власності на які позивач просить визнати за ним, також належать виключно позивачу, тобто [PERSON] заперечує проти задоволення позову, вказуючи, що він зачіпає її законні інтереси та права. Належним відповідачем у справі є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Враховуючи вказані вище встановлені судом обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що належним відповідачем у даній справі, який має відповідати за позовом, є саме [PERSON] , яка як спадкоємець, є власником земельної ділянки, на якій розташований будинок з господарськими будівлями, який, як вказує позивач, побудований ним, та на будівельні матеріали, з яких збудовано цей будинок, нині позивач просить визнати право власності, та яка оспорює факт самостійної побудови позивачем цього будинку та факт повної належності йому будівельних матеріалів, з яких він був збудований. Натомість, визначений позивачем у даній справі відповідач - Виконавчий комітет Диканської селищної ради є неналежним відповідачем, адже цей відповідач не заявляв і не заявляє нині свого права власності на будівельні матеріали, що є предметом спору, не являється власником земельної ділянки, на якій розташовані ці будівельні матеріали і не оспорює право власності на неї. Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, те, що позивач не заявив клопотання про заміну неналежного відповідача, хоча мав таку можливість, беручи до уваги, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову до Виконавчого комітету Диканської селищної ради на підставі того, що він пред`явлений до неналежного відповідача. Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем [PERSON] судові витрати у справі не підлягають стягненню з відповідача та залишаються на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed