Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-19 00:00:00

Процесуальні дії по справі. Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , відповідно до змісту якого просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ріальто" заборгованість за Договором №230629-62905-1 від 29.06.2023, що становить 31 250,00 грн. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №230629-62905-1 від 29.06.2023. 21.05.2024 суд у порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України сформував запит в ЄСІТС "Електронний суд" та отримав відповідь з ЄДДР № 601080 від 21.05.2024 щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 22.05.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Розгляд справи по суті призначив на 25 червня 2024 року об 14:00 год. Одночасно п.8 цієї ухвали суд у порядку ст. 84 ЦПК України постановив витребувати у АТ КБ "Приват Банк» (ЄДРПОУ: 14360570, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: - чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту [NUMBER] ; - надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 29.06.2023 року по 04.07.2023 року з відображенням часу зарахування коштів; - надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою N [NUMBER] в період з 29.06.2023року по 04.07.2023 року; - надати інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 16.06.2024 на виконання вимог ухвали суду від 22.05.2024 судом отримано запитувану інформацію у АТ КБ «ПриватБанк» з додатною випискою по рахунку відповідача № рах. [NUMBER] за період 29.06.2023 по 04.07.2023). Ухвалою від 25.06.2024, яка у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 25.06.2024 , суд відклав судове засідання на 18.07.2024 об 14:00 год. 18.07.2024 розгляд справи не відбувся у зв"язку перебуванням судді Лось Л.В. у відрядженні з 18.07.2024 по 19.07.2024 Розгляд справи по стуі призначено на 12:00 год. 20.08.2024. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов за договором №230629-62905-1 від 29.06.2023, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" та [PERSON] (відповідач). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач відповідно до укладеного договору отримав кредит урозмірі 5000,00 гривень, строком на 150 днів (до 26.11.2023 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Вказаний договір укладений в електронному вигляді та підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Позивач доводить, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитними зобов`язаннями перед позивачем, яка станом на 16.05.2024 становить 31250,00 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за кредитом; 26 250, 00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно п.1.2 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 29.06.2023 по 26.11.2023. З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач повноважного представника у судове засідання не направив. У клопотанні від 20.08.2024 представник позивача просить розглядати справу за відсутності представника позивача та повідомляє, що процесуальні права визначені Цивільним процесуальним кодексом України йому відомі та зрозумілі, намірів укладати мирову угоду по даній справі не має; складу суду який розглядатиме справу довіряє, відводів не має; всі докази подані завчасно, тому відсутня потреба у витребуванні додаткових доказів; проти заочного рішення не заперечує (а.с.116-117). Відповідач у судове засідання від 20.08.2024 не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою відповідача про отимання судової повістки (а.с.111). Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно із ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За нормами ч.1 ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280,281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 20.08.2024. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні від 20.08.2024 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 29.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Ріальто» та [PERSON] укладено договір №230629-62905-1, відповідно до умов якого товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 5000 гривень на умовах строковості, звортності, платності, а позичальник зобов`язується повенрнути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (п.п.1.1 договору). Сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитом становить - 3.5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 1277.50%) користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього договору. Погоджена процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та не змінюється протягом строку надання кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Строк надання кредиту становить 150 днів. Продовження строку кредитування вказаного не передбачено. (п.п.1.2., 1.3., 1.8 договору). Згідно умов договору Правила надання грошових коштів у позику (а.с.33-48), в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "РІАЛЬТО", які розміщені на Сайті monetka.ua, rialto.com.ua. та додаток №1 до договору із визначеною сумою загального розміру кредиту та загальних витрат за кредитом є невід`ємною частиною цього договору (п.п.1.4, п.п.1.5 Договору). Відповідно до п.1.6. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER], що належить позичальникові. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланим на номер мобільного телефону позичальника, що підтверджується довідкою про надсилання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором (а.с. 32). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за договором №230629-62905-1 від 29.06.2023 згідно затверджених Правил розрахунку небанківськими фівнансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договром про споживчий кредит №16 від 11.06.2021, що є додатком №1 до договору №230629-62905-1 від 29.06.2023, підписаним сторонами електронним підписом, за змістом якої визначено дату видачі кредиту /дата платежу - 29.06.2023 - 26.11.2023, суму платежу за розрахунковий період - 31250,00 грн, проценти за користування кредитом - 26250,00 грн, реальна річна процентна ставка - 620776,62 % річних, загальна вартість - 31250 грн (а.с.24). Відповідно до інформаційного повідомлення, що є додатком №3 до договору №230629-62905-1 від 29.06.2023, що також містить підписи сторін, [PERSON] (відповідач) повідомив власні контактні номери телефонів, за якими може здійснюватися взаємодія між ним та товариством. Відповідно до наданих позивачем витягів з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua встановлено хронологію дій щодо укладення кредитного договору N230629-62905-1 від 29.06.2023, зокрема, оформлення та розгляду анкети-заяви на кредит №1298494 за датою створення 26.06.2023 та датою розгляду 29.06.2029 із зазначенням погоджених умов кредитування (суми кредиту, строку кредитування, процентної ставки) (а.с.29,30-31). На виконання умов договору №230629-62905-1 від 29.06.2023 ТОВ «Фінансова Компанія Ріальто» на платіжну картку [PERSON] надало кредит шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER] у сумі 5000 грн (а.с.27). Відповідно до інформації ПАТ КБ «ПриватБанк» останнім емітовано картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (відповідач) із зазначенням мобільного номера телефона на який відправлялась інформація про підтвердження операцій за такою платіжною карткою в період з 29.06.2023 по 04.07.2023 (а.с.93). Згідно із банківською випискою по рахунку відповідача [NUMBER] , належному відповідачу за умовами договору суд встановив, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними коштами (а.с.94). Відповідно до розрахунку заборгованості сформованого позивачем заборгованість відповідача по договору №230629-62905-1 від 29.06.2023 станом на 16.05.2024 становить 31250 грн, з яких: 5000 грн - прострочена заборгованівсть за сумою кредиту; 26 250,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим процентам (а.с.28). Оскільки відповідач допустив порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором №230629-62905-1 від 29.06.2023, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем договору №230629-62905-1 від 29.06.2023 (а.с.18-23). Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за цим договором. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі приєднався до Правил надання грошових коштів у позику, визнає та погоджується на запропоновані умови користування та порядок надання товариством грошових коштів. Отже, підписання кредитного договору свідчить про те, що [PERSON] (відповідач) всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні такого договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.7.12 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку позичальника та аналог власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання з боку кредитодавця, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний підпис. Отже, договір №230629-62905-1 від 29.06.2023 підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором позики. Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав такий договір, однак умови договору порушив та у строк в станволений договором кредитні кошти не повернув. Зворотного відповідач не доведено. Факт отримання кредитних коштів відповідачем не спростовано. Розмір заявленої до стягнення заборгованості за договором підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості за яким станом на 16.05.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 31250 грн, з яких: 5000 грн - прострочена заборгованівсть за сумою кредиту; 26 250,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим процентам (а.с.28). На час розгляду справи судом, відповідач заборгованість перед позивачем не сплатив та відповідних доказів до суду не подав. В ході вирішення спору відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні та подачу відзиву не скористався, фактичних обставин справи не оспорив та правомірність розрахунку не спростував, як і не надав свого розрахунку заборгованості. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, розрахунок вимог є арифметично вірним та таким, що ґрунтується на умовах договору та чинного законодавства, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд, зважаючи на наданий позивачем розрахунок заборгованості та заявлену до стягнення загальну суму заборгованості, уважає зазначення у прохальній частині позову розмір заборгованості за процентами (36 225,00 грн) допущеною позивачем помилкою. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved