Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-28 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект центр» звернувся до суду з позовом у якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2106463186166 від 05 березня 2021 року у розмірі 42\~825 грн та судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу у розмірі 13\~000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 05 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2106463186166 «Стандартний», шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). За умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 4 200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4\~200 грн. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого товариство відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2106463186166 від 05.03.2021, що укладений між товариством та позичальником. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №\~2106463186166 від 05.03.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Вказує, що відповідач умов договору щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, в результаті утворилася заборгованість у розмірі 67\~955,16 грн., яка складається з: 4 200 грн. заборгованість за кредитом(тіло кредиту), 63\~755,16 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. Оскільки відповідач заборгованість не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Однак з урахуванням принципу розумності і співмірності просить стягнути з відповідача заборгованість у меншому розмірі 42\~825 грн., яка складається з: 4 200 грн. заборгованість за кредитом(тіло кредиту), 38 625 грн. заборгованість за процентами. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] зазначила, що кредитні кошти у розмірі 4200 грн.. отримала. У судовому засіданні частково визнала позов у розмірі 6\~000 грн. Решту розміру заборговності вважає надмірною. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2106463186166 «Стандартний», який підписаний електронним одноразовим ідентифікатором №G8. Згідно з п. 1.1 договору слідує, що товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 4 200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил. Вказано, що орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. За умовами п. 1.4. договору слідує, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.9. Договору строк кредитування (строк дії договору) становить 1 рік. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» від 16.03.2024 року слідує, що 05.03.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» здійснено переказ коштів у сумі 4\~200 грн. на карту № [NUMBER] за договором № 2106463186166. Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» слідує, що за [PERSON] станом на 31.11.2021 року наявна заборгованість за кредитним договором № 2106463186166 від 05.03.2021 року у сумі 37 674 грн., з яких: 4\~200 грн. - тіло кредиту; 33\~474 грн. - відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» слідує, що за [PERSON] станом на 10.01.2023 року наявна заборгованість за кредитним договором № 2106463186166 від 05.03.2021 року у сумі 67\~955,16 грн., з яких 4 200 грн. - тіло кредиту; 63\~755,16 грн. -відсотки. 01 грудня 2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, за умовами якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60\~168 947,00 грн, а фактор зобов`язується прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до Акту приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 1-12 від 03.12.2021, що є додатком № 2 до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках у кількості 31 632 боржників. Загальна сума простроченої заборгованості складає 60\~183 678,63 грн. З додатку № 3 до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 та витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 слідує, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] на умовах визначених договором факторингу загальна сума заборгованості 37 674 грн. В подальшому 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» як первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Коллект центр» в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до боржників згідно з додатками № 1, № 3 до договору. Передання вказаних грошових вимог оформлено актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, що є додатком № 4 до договору (а.с. 21) В додатку № 3 до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 та витягу з додатку № 3 до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 року вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «Коллект центр» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] , загальна сума заборгованості 67\~955,16 грн. грн. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст.207 ЦК України, правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. ст.\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено частиною першою\~статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1\~ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України,\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. За положеннями ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1\~ст. 1077 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з вимогами ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що 05 березня 2021 року між ТОВ «Служба Миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2106463186166 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (G8), який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача. На підставі укладеного договору відповідачем отриманий кредит у розмірі 4 200 грн. шляхом перерахування на її банківський картку, яку вказано у договорі. Вказані обставини не заперечуються і відповідачем. При цьому позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості станом на дату укладення договору факторингу первісним кредитом та станом на дату відступлення прав вимоги на користь позивача. Також надано відомості про перерахунок коштів на рахунок позичальника [PERSON] та докази про перехід права вимоги щодо стягнення заборгованості кредитним договором\~№2106463186166 до правонаступника, яким є позивач. Враховуючи те, що за умовами зазначеного договору відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 4\~200 грн. та відповідно користувалася ними, однак належних та допустимих доказів на підтвердження повернення наданих у позику коштів всупереч ч. 1 ст.81 ЦПК України не надала, а тому суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» основної суми боргу (тіло кредиту), а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом із цим, позивач, крім заборгованості за основним боргом у сумі 4200 грн., просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 38 625 грн., які обраховані станом на 10.01.2023 року з урахуванням принципу співмірності, розумності і пропорційності. Проте за умовами договору договір факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» слідує, що первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у визначеній сумі, а фактор зобов`язується прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. При цьому у договорі факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року вказано, що право вимоги право грошової вимоги клієнта до боржників щодо погашення заборгованості строк платежу за якою настав. Так, відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Служба миттєвого кредитування», як первісним кредитором, слідує, що сума відсотків за кредитним договором\~№2106463186166 від 05.03.2021 року станом на 31.11.2021 року(за день до укладення договору факторингу) становить 37\~674 грн. Однак позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» безпідставно здійснено нарахування відсотків за користування кредитними коштами після 31.11.2021 року, тобто включно до 10.01.2023 року, які обраховані позивачем вже після відступлення прав вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» та набуття після останніх позивачем прав нового кредитора. При цьому вказаний період часу виходить за межі строку кредитування, як визначені у договорі №2106463186166 річним терміном. Тому вимогу позивача про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими відповідно до умов договору відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року правонаступником у розмірі 38 625 грн., суд вважає безпідставною. Також суд враховує те, що відповідачем не надано суду доказів повернення наданих у кредитних коштів у повному обсязі. Будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача, погашення заборгованості у тому числі сум відсотків, чи власного розрахунку суду не надано. Тому суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками за договором №2106463186166 від 15.03.2021 в розмірі 37 674 грн., розмір яких існував станом на 30.11.2021 року. Враховуючи викладене з огляду не те, що умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, кредит у повному обсязі не погашений, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованості за кредитним договором №2106463186166 від 05.03.2021 року у розмірі 37\~674 грн., яка скаладається із заборгованості за тілом кредиту 4\~200 грн та заборгованості за відсотками 37 674 грн. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30\~Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 13 000 грн., який позивач просить стягнути на свою користь. В матеріалах справи наявний договір про правничу допомогу №02-01/2023 від 02.01.2023 укладений між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Асістанс», заявка про надання юридичної допомоги №177 від 07.02.2024 року та акт № 2 про надання юридичної допомоги на суму 13\~000 грн. В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на 87,87 %, а також враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, яка розглядалася у спрощеному позовному проваджені та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, в тому числі під час її судового розгляду, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2663,79 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст.\~509,\~526,\~625,\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України, і

Outcome: partial