Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-29 00:00:00

11 червня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтовані фактичним припиненням шлюбних відносин та небажанням подальшого збереження сім`ї. Ухвалою суду від 11 червня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. За заявою відповідача ухвалою суду від 25 червня 2024 року змінено порядок розгляду справи та надано сторонам двомісячний строк на примирення, а провадження у справі зупинено до 09-00 год. 30 серпня 2024 року. Ухвалою суду від 30 серпня 2024 року поновлено провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явились, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач підтримав заявлені вимоги, вказав, що не наполягає на стягнені судових витрат з відповідача. Відповідач позов визнала, просила залишити їй набуте у шлюбі прізвище. Враховуючи неявку сторін в судове засідання, розгляд справи проведено судом за наявними матеріалами, без фіксації судового засідання технічними засобами. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права інших осіб, є безумовним, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, 27 лютого 2021 року [PERSON] та [PERSON] у Шевченківському районному у місті Полтава відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), зареєстрували шлюб, актовий запис № 109, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27 лютого 2021 року (а.с.9). Сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що виключає можливість розірвання шлюбу в позасудовому порядку (а.с.10). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Вказує на те, що сторони подружніх стосунків не підтримують, а шлюб має формальний характер. Незважаючи на надання судом строку на примирення, своєї думки щодо необхідності розірвання шлюбу він\~ не змінив. Заперечень щодо вищевказаних доводів відповідач не наводила, визнавши позов погодилась на розірвання шлюбу. Сторони не повідомляли суд про наявність між ними на даний час спору про поділ спільного майна подружжя або місця проживання дітей на момент вирішення питання про розірвання шлюбу.\~ На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що відповідач виявила бажання зберегти прізвище набуте у шлюбі, суд,

Outcome: approved