Jurisdiction: civil
Date: 2024-08-27 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1628972 від 10 березня 2020 року в розмірі 15 225,00 грн, 2\~422,40 грн судового збору, 6\~000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 10 березня 2020 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №1628972. Відповідач уклала договір про споживчий кредит №1628972 від 10 березня 2020 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення їй були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 000,00 грн. Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання. Згідно умов договору відступлення прав вимоги №03/10 ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №1628972 від 10 березня 2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором становить 15\~225,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5\~000,00 грн; заборгованість за відсотками 9 225,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами 1 000,00; заборгованість за пенею 0,00 грн. Ухвалою суду від 06 червня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03 липня 2024 року. 17 червня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що відповідач вважає, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою і не підлягає задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач вважає, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання фінансових послуг, що розміщені на офіційному сайті третьої особи неодноразово змінювалися самою третьою особою у період з часу виникнення спірних правовідносин (укладення кредитного договору) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто позивач міг додати до позовної заяви витяг з умов та правил третьої особи в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. При цьому до позовної заяви не додано жодних належних та допустимих доказів того, що саме ці умови та правила розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання фінансових послуг третьої особи, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. А тому не можна стверджувати, що відповідач погодився саме на такі умови договору. Позивач не долучив до позовної заяви виписок за картковими рахунками відповідача, до позовної заяви взагалі не долучено розрахунку заборгованості відповідача, який був проведений саме позивачем. З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог позивач не надав виписки з особового рахунку відповідача, а розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не є належним доказом, оскільки не підтверджує здійснення відповідачем фінансових операцій, вбачається, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачем та заборгованості у розмірі, що вказаний у позовній заяві. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів у вигляді комісії є безпідставною та необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. Відповідач стверджує, що не отримував від позивача ні повідомлення про заміну кредитора за кредитним договором, ні вимогу про добровільне погашення боргу за кредитним договором. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 24 червня 2024 року надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначає, що згідно п.6.5 договору укладеного ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав належним чином надавши позичальнику у користування кредитні кошти, а позичальник в свою чергу порушив умов договору, допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Доводи представника відповідача, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не вбачається фіксація волі сторін договору та його змісту, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки спростовуються напряму змістом абзацу другого пункту 5 договору та з урахуванням того, що представником відповідача не заперечується сам факт укладання та підписання відповідачем договору про споживчий кредит №1628972 від 10 березня 2020 року. Позивач зазначає, що чинним законодавством України кредитодавцю надано право отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке право прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування». Оскільки відповідач 09 квітня 2020 року кредит в сумі 5 000,00 грн не повернула, а продовжувала користуватися кредитними коштами, то ТОВ «Мілоан» відповідно до умов п.2.2.3 договору, нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за 60 днів, тобто за період з 10 квітня 2020 року по 08 червня 2020 року. На підтвердження законності нарахування заборгованості за відсотками позивачем до позовної заяви було долучено відомість про щоденні нарахування та погашення, яка сформована 10 травня 2024 року первісним кредитором ТОВ «Мілоан». Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника, просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Позивач зазначає, що позичальник не була позбавлена можливості виконувати належним чином зобов`язання за кредитним договором на користь первісного кредитора. Оскільки відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості, або його часткового погашення не надала, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних нею кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, позивач вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. 01 липня 2024 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що відповідач не визнає факт укладення кредитного договору саме на тих умовах, про які зазначає позивач. Вказує, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу були відомі та зрозумілі самі ті умови договору, про які зазначається в позовній заяві. Твердження позивача про те, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було досягнуто згоди щодо умов договору не відповідають дійсності. Оскільки відповідач не отримав від позивача повідомлення про заміну кредитора, у позивача не виникло права на отримання грошових коштів від відповідача у якості погашення боргу за кредитним договором. Позивач звернувся з даним позовом до відповідача передчасно, а тому він є безпідставним та необґрунтованим. Вказує, що відповідь на відзив від імені та в інтересах позивача підписана та подана [PERSON] , який не долучив до відповіді на відзив жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в нього повноважень на подання від імені та в інтересах позивача відповіді на відзив у даній справі. 02 липня 2024 року надійшли додаткові пояснення представника позивача [PERSON] , у яких зазначено, що до відповіді на відзив представник позивача додав докази на підтвердження наявності в нього повноважень на подання від імені та в інтересах позивача відповіді на відзив, а твердження представника відповідача про відсутність вказаних доказів є необґрунтованими, безпідставними та таким, що не відповідають дійсним обставинам справи. Суд зазначає, що до відповіді на відзив представник позивача додав довіреність сформовану в системі «Електронний суд» в порядку передоручення від 08 травня 2024 року, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно позивача та копію наказу позивача № 10/06-2024 від 10 червня 2024 року, відповідно до якого [PERSON] включений до складу членів виконавчого органу з питань представництва інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» в суді. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що керівником ТОВ «Діджи Фінанс» є [PERSON] . Згідно з довіреністю, яка сформована в системі «Електронний суд» від 08 травня 2024 року, [PERSON] уповноважує в порядку передоручення [PERSON] представляти інтереси ТОВ «Діджи Фінанс» в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Така довіреність видана без права передоручення іншим особам та дійсна до її скасування. Отже, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо подання відповіді на відзив неуповноваженою на те особою. Ухвалою суду від 03 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про залучення [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16 липня 2024 року. Ухвалою суду від 30 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві та у відповіді на відзив міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник ТОВ «Мілоан» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. 10 березня 2020 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір №1628972 відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених договором, строком на 30 днів з 10 березня 2020 року, надати позичальнику грошові кошти в сумі 5\~000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користуваня кредитом 09 квітня 2020 року (п.1.4. договору). Пунктом 1.5 договору передбачено, що сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 4 750,00 в грошовому виразі та 1,156.00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у пунктах 1.5.1-1.5.2 договору. У пункті 1.5.1 договору зазначено, що комісія за надання кредиту 1 000,00 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 3 750,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункти 1.5.2, 1.6 договору). Згідно з п.6.1 кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua. Додатком N 1 до кредитного договору №1628972 від 10 березня 2020 року є графік розрахунків, згідно з яким дата платежу 09 квітня 2020 року, сума кредиту 5 000,00 грн, проценти за користування кредитом 3 750,00 грн, комісія за надання кредиту 1 000,00 грн. Разом 9\~750,00 грн. Кредитний договір №1628972 від 10 березня 2020 року вчинений в електронній формі. Також, 10 березня 2020 року створена Анкета-заява на кредит N1628972. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Сторонами погоджено усі істотні умови кредитного договору №1628972 від 10 березня 2020 року, зокрема, розмір кредиту, умови кредитування, розмір процентів за користування кредитними коштами, сплату комісії, графік розрахунків, тощо. Договір у\~встановленому законом\~порядку відповідачем\~не оспорювався\~та не\~визнавався недійсним. Факт підписання кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується. Відповідно до п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. На підтвердження виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів позивачем додано платіжне доручення 16387576 від 10 березня 2020 року, згідно з яким ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок 5\~000,00 грн згідно договору №1628972. Положеннями п.3.2.6 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Мілоан» має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 09 жовтня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) та ТОВ «Мілоан» (клієнт) уклали договір факторингу N03/10 відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання договору (п.4.1 договору). Згідно з витягом з додатку до договору факторингу №03/10 від 09 жовтня 2020 року, у [PERSON] на момент відступлення права вимоги була наявна заборгованість за договором №1628972 в сумі 15\~225,00 грн, з яких\~5\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 9 225,00 грн - заборгованість за відсотками, 1 000,00 грн заборгованість за комісією. Позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу №3263211305-АВ від 27 вересня 2023 року, повідомлено про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості по договору №1628972 від 10 березня 2020 року. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст.124 Конституції України. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факту не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «Діджи Фінанс» у встановленому порядку недійсними не визнано, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаного правочину. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з с.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Сторони кредитного\~договору погодили\~сплату комісії за надання кредиту в розмірі 1\~000,00 грн, що не суперечить наведеним вище вимогам закону. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи, що позивач надав докази, які підтверджують факт домовленості між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] про надання кредиту і його повернення у визначенні строки зі сплатою визначених відсотків, та комісії за надання кредиту, скріплення цієї угоди у визначений Законом України «Про електронну комерцію» спосіб, а відповідач не спростував даного факту, не виконав взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, жодних доказів на спростування розміру кредитної заборгованості та її складових, як і власного розрахунку боргу, не надав, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5\~000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 1 000,00 грн комісії за надання кредиту. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредит відповідачу надано строком на 30 днів з 10 березня 2020 року по 09 квітня 2020 року. Відповідно до п.2.4 Договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 Договору. Пунктом 2.3 договору визначено умови пролонгації строку кредитування. У п.2.3.1 договору зазначено, що, позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. За наявності домовленості між позичальником та позикодавцем пролонгація може здійснюватись на інших умовах ніж передбачено цим пунктом. Волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п.6.14. Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п.2.5 договору (п.2.3.2. Договору). Позивач не надав суду доказів, що відбулася пролонгація строку кредитування, відповідно до умов договору. З відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №1628972 нараховані відсотки в сумі 9\~225,00 грн по 08 червня 2020 року включно, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Вказаний висновок було підтверджено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16. Згідно додатку №1 до кредитного договору №1628972 від 10 березня 2020 року сума процентів за користування кредитом в межах строку дії договору становить 3 750,00 грн, і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач також просить стягнути з відповідача 6 000,00 грн витрат на правову допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем надано договір про надання правової допомоги №42649746 від 01 квітня 2024 року, додаткова угода №003263211305 від 10 травня 2024, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., акт про підтвердження надання правничої допомоги адвокатом від 10 травня 2024 року, зі змісту яких вбачається, що адвокатом Білецьким Б.М. надано правову допомогу для ТОВ «Діджи фінанс» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] на суму 6\~000,00 грн. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відповідачем не заявлялось. У ст.141 ЦПК України зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи надані документи на підтвердження фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3\~842,36 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~551,29 грн.

Outcome: partial